ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/942/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/3529/24 Категорія: 304090000 Овсієнко І. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісова Т.Л.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі ТОВ «ФК «Пінг-Понг», Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладений кредитний договір №1828560, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на обумовлену суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.

01.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу №01/04.

13.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладений договір факторингу №1/4.

Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором №1828560 від 14.02.2020 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.

Сума заборгованості відповідача становить 18280,00 грн, з яких: 8000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9720,00 грн прострочена заборгованість за процентами; 560,00 грн комісія.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1828560 від 14.02.2020 року в сумі 18280,00 грн, а також судові витрати.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2025 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг-Понг» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з умов договору факторингу від 01.04.2020 року неможливо встановити, які саме із належних первісному кредиторові прав вимоги були відступлені на користь фактора, оскільки договір містить посилання на оформлення реєстру, або кількох реєстрів прав вимоги (п.2.2), що суду не надані. За таких обставин не можливо визначити, які права вимоги набуло ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до п. 4.1 договору, ідентифікувати відповідних боржників.Вказані положення договору по суті суперечать одне одному. Враховуючи, що позивачем надано лише фрагмент даного договору, суд критично відноситься до доводів позивача щодо того, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги, що належали ТОВ «Мілоан», зокрема і до відповідача в справі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач вважає, що суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, внаслідок чого рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухваленим без належного з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права і тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що до позовної заяви позивачем було додано належні та допустимі докази, які підтверджують факт відступлення права вимоги за кредитним договором: спочатку від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а згодом від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Крім того, договори факторингу не визнані недійсними у встановленому законом порядку, а отже, презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована.

З огляду на те, що реєстр боржників № 2 від 21.05.2020 року до договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020 року, а також реєстр прав вимоги до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 року містять інформацію щодо значної кількості боржників, яка становить таємницю фінансової послуги (відповідно до ч. 1-2 ст. 10 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії»), позивачем до позовної заяви були додані витяги відповідних реєстрів. Зазначені витяги засвідчені уповноваженими на те особами, що відповідає вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України та не суперечить законодавству.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2020 року ОСОБА_1 через сайт miloan.ua заповнив анкету-заяву на кредит №1828560, згідно якої сума кредиту 8000,00 грн у валюті українська гривня; строк кредиту - 30 днів з 14.02.2020 року; дата повернення кредиту 15.03.2020 року; сума до повернення 11080,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 560,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом 2520,00 грн нараховуються за ставкою 1.05% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

14.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №1828560 (індивідуальна частина).

Згідно п. 1.1 вказаного Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній в п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору, сума кредиту становить 8000,00 грн.

Згідно з п. 1.3 вказаного договору, кредит надається загальним строком на 30 днів з 14.02.2020 (строк кредитування).

Відповідно до п. 1.4 договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в дату платежу 15.03.2020 року.

Згідно п. 1.5 договору, сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів, інших витрат, що повинен сплатити позичальник, складає 3080,00 грн в грошовому виразі та 468,00% річних у процентному значенні, включає в себе складові, визначені п. 1.5.1-1.5.2 договору.

Відповідно до п. 1.5.1 зазначеного договору, комісія за надання кредиту 560,00 грн, яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом: 2520,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована.

За п. 1.6 договору стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен дань строку користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок платіжної картки, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Згідно з п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Відповідно до п. 3.2.6 зазначеного договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за договором.

Відповідно до п. 6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений на сайті товариства miloan.ua.

Згідно п. 6.3 вказаного договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів).

Відповідно до п. 6.5, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Як вбачається з графіка розрахунків за договором про споживчий кредит від 14.02.2020 року, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит №1828560 від 14.02.2020 року, датою повернення кредиту є 15.03.2020 року.

Відповідно до платіжного доручення 15239499 від 14.02.2020 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 8000,00 грн.

Таким чином, ТОВ «Мілоан» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на картковий рахунок.

01.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» як клієнтом та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як фактором укладено договір факторингу № 01/04.

Згідно з п. 2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору.

13.12.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладений договір факторингу № 1/4.

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Права вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру, додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається (п. 1.3 договору).

Відповідно до листа директора ТОВ «Він Фінанс» (стара назва ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») від 13.11.2024 року вих. №1/4, ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» виконало повний розрахунок за договором факторингу №1/4, що додатково підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Позивачем ТОВ «Пінг-Понг» на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу, в якій останнього повідомлено про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1828560 від 14.02.2020 року та інформацію про порядок погашення заборгованості за вказаним договором.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту статей 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, визначені у п. 1.4, щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісії не виконав, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення, з якої зокрема не вбачається жодного платежу, вчиненого позичальником на виконання своїх зобов`язань.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг-Понг» суд першої інстанції виходив з того, що з умов договору факторингу від 01.04.2020 року неможливо встановити, які саме із належних первісному кредиторові прав вимоги були відступлені на користь фактора, оскільки договір містить посилання на оформлення реєстру, або кількох реєстрів прав вимоги (п.2.2), проте вказані реєстри не були надані суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви ТОВ «ФК «Пінг-Понг» були додані докази, які підтверджують факт відступлення права вимоги за кредитним договором: спочатку від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а потім від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ТОВ «ФК «Пінг-Понг», а саме: копію договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020 року разом із затвердженими шаблонами передачі інформації по кредитному портфелю; витяг із додатку до договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020 року; копії платіжних інструкцій за договором факторингу № 01/04 від 01.04.2020 року; копію договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 року разом із затвердженими шаблонами передачі інформації по кредитному портфелю; витяг із додатку до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 року; копію листа за вих. № 1/4 від 13.12.2021 року про підтвердження повного виконання розрахунку передбаченого п. 3 договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договори факторингу не визнані недійсними у встановленому законом порядку, а отже, презумпція правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована.

Відповідно до п. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

З огляду на те, що реєстр боржників № 2 від 21.05.2020 року до договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020 року, а також реєстр прав вимоги до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 року містять інформацію щодо значної кількості боржників, яка становить таємницю фінансової послуги (відповідно до ч.ч. 1,2 ст. ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії»), позивачем до позовної заяви були долучені витяги з відповідних реєстрів.

Відповідно до наказу № 55-к від 25.07.2025 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з 25.07.2024 року було перейменовано на ТОВ «Він Фінанс», у зв`язку з чим витяги з відповідних державних реєстрів були засвідчені правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - директором ТОВ «Він Фінанс».

Зазначені витяги засвідчені уповноваженими на те особами, що відповідають п. 2 ст. 95 ЦПК України та не суперечить законодавству.

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 року, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги за договором № 1828560 від 14.02.2020 року, в сумі 18280,00 грн., з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за тілом; 9720,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 560,00 грн. сума заборгованості за комісією (а.с.13).

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 року, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги за договором № 1828560 від 14.02.2020 року, в сумі 18280,00 грн., з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за тілом; 9720,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 560,00 грн. сума заборгованості за комісією (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» підтвердив процесуальний статус позивача щодо права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено підписання відповідачем договору із використанням одноразового ідентифікатора 14.02.2020 року договору про споживчий кредит № 1828560, який містить умови кредиту, процентні ставки, а також доведено отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 8000,00 грн на банківську картку.

Щодо нарахування відсотків за договором про споживчий кредит № 1828560, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» реєстру боржників до договору факторингу № № 1/4 від 13.12.2021 року заборгованість за договором про споживчий кредит № 1828560 становить 18280,00 грн, яка складається із: 8000,00 грн. сума заборгованості за тілом; 9720,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 560,00 грн. сума заборгованості за комісією.

Строк кредитування згідно укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору становив 30 днів, додаткових угод щодо пролонгації договору про надання позики сторони не укладали.

Згідно п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом: 2520,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просив стягнути 9720,00 грн. заборгованість за відсотками, тобто у розмірі, який був йому відступлений ТОВ «Мілоан».

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Отже, з урахуванням положень підписаного сторонами договору про споживчий кредит, строк кредитування закінчився 15.03.2020 року, а тому зазначені ТОВ «Мілоан» відсотки нараховані поза межами строку кредитування та стягненню не підлягають.

Апеляційний суд приходить до висновку, що проценти передбачені договором можуть бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку, а саме в розмірі 2520,00 грн. за період з 14.02.2020 року по 15.03.2020 року.

Позивач в порушення норм статей 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність нарахування процентів в розмірі 7200,00 грн.

Також умовами договору передбачено, комісія за надання кредиту в розмірі 560,00 грн, яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1).

Оскільки договір про споживчий кредит надавався відповідачу строком з 14.02.2020 року по 15.03.2020 року, а його сторони узгодили розмір нарахованих відсотків за цей період, апеляційний суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 1828560 від 14.02.2020 року в розмірі 11080,00 грн., яка складається з 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2520,00 заборгованість за відсотками; 560 грн.- заборгованість за комісією.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, без оцінки вказаних обставин у сукупності, не може вважатись обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В зв`язку з вищевикладеним колегія суддів приходить до висновку, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2025 року слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, та ухвалити постанову про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 1828560 від 14.02.2020 року у розмірі 11080,00 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «ФК «Пінг-Понг» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18.

На підтвердження надання правничої допомоги в суді першої інстанції, позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 43657029 від 07.08.2024 року, копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11.11.2024 року; детальний опис робіт (надання послуг) від 11.11.2024 року; копія додаткової угоди № 1828560 до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльностю.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «Пінг-Понг» понесені у даній справі в суді першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

При подачі апеляційної скарги на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2025 року, ТОВ «ФК «Пінг-Понг», також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000,00 грн.

На підтвердження витрат в суді апеляційної інстанції надав копію договору про надання правничої допомоги № 43657029 від 07.08.2024 року, копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11.11.2024 року; детальний опис робіт (надання послуг) від 11.11.2024 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 12.04.2025 року.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Колегія суддів, врахувавши складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, наявність численної усталеної практики, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог (60,61%) 1468,30 грн судового збору за подання позовної заяви, а також 2202,42 грн судового збору за подання позивачем апеляційної скарги, а всього 3670,72 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1828560 від 14.02.2020 року у розмірі 11080,00 грн., та судові витрати у розмірі 6670,72 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді