Справа № 135/945/23
Провадження № 2/135/65/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Кузміних О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна. В позові зазначив, що він 28 липня 2018 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №83, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ». Як подружжя вони проживали однією сім`єю до червня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між ним розірвано 13 червня 2023 року, про що свідчить рішення Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №135/543/23, яке набрало законної сили 14 липня 2023 року. За спільно нажиті кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними, як подружжям, було набуто транспортний засіб, а саме: «Opel Astra», 2006 року випуску, дата реєстрації 16.09.2020. Даний транспортний засіб було зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру МВС №0542 від 05.07.2023 року №31/2/0542-Б-15/аз, що надана на адвокатський запит.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є власником та фактично користується транспортним засобом, у позивача виникла необхідність у зверненні до суду з метою визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль, припинити його право власності на 1/2 частини транспортного засобу та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля. Позивач вважає, що є підстави для сплати ОСОБА_2 на його користь грошової компенсації 1/2 частини автомобіля замість належної йому частки у праві спільної власності на автомобіль. Щодо розміру компенсації, то позивач оцінив її виходячи з ринкової вартості автомобіля «Opel Astra», 2006 року випуску, а саме, в сумі 90 099,34 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бодачевська М.В. в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Лобуренко С.В. в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність відповідача. При винесенні рішення взяти до уваги висновок експерта від 25.04.2025.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позовна заява не підлягає задоволенню.

У відзиві зазначив, що звертаючись до суду позивач виходив з того, що необхідно стягнути грошову компенсацію виходячи з ринкової вартості автомобіля «Opel Astra», яку позивач визначив самостійно, використовуючи інтернет-ресурс AVTO RIA. Зазначив, що вартість майна, що підлягає поділу, слід визначити виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке.

Суд встановив, що за час спільного проживання у шлюбі однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули наступне майно: транспортний засіб «Opel Astra», 2006 року випуску, легковий седан В, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Крім того, наявність нажитого подружжям майна підтверджена дослідженими судом письмовими доказами.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 28.07.2018 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_4 ».

З відповіді Територіального сервісного центру МВС №0542 від 05.07.2023 вбачається, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів у період з 28.07.2018 по даний час за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб «Opel Astra», 2006 року випуску, дата реєстрації 16.09.2020.

Сторони визнають, що шлюб між ними було розірвано згідно рішення Ладижинського міського суду від 13.06.2023, яке набрало законної сили. Сторони визнають, що при поділі спільно нажитого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно з висновком експерта КНІДСЕ №6537/24-54 від 25.04.2025 ринкова вартість автомобіля «Opel Astra», 2006 року випуску, легковий седан В, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , з урахуванням пробігу автомобіля, технічних та експлуатаційних особливостей станом на дату проведення експертизи, на 28.03.2025 склала 122525 грн 50 коп.

Згідно ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.1 ст.68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно положень ч. 1, 2, 4 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 368, 369, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Водночас, ОСОБА_1 заявив позовну вимогу про визнання транспортного засобу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що не є ефективним способом захисту.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, суд звертав увагу, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.

Метою заявленого позивачем позову є поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання в шлюбі.

Оскільки відповідач не спростувала презумпції спільної сумісної власності на автомобіль, а судом встановлено, що автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому позовна вимога про визнання автомобіля спільним сумісним майном задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення компенсації за 1/2 неподільного майна, що належало сторонам на праві спільної сумісної власності суд виходить з наступного.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Велика Палата ВС у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 дійшла висновку, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України, згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі.

Суд бере до уваги висновок експерта КНІДСЕ №6537/24-54 від 25.04.2025 щодо визначення ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи. При цьому, враховує, що відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та правових висновках Верховного Суду, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відтак, суд не грунтує своє рішення на: висновку експерта Вінницького відділення КНІДСЕ транспортно-товарознавчої експертизи №7793/23-21 від 12.03.2024, яким визначено середню ринкову вартість автомобіля; звіті з незалежної оцінки транспортного засобу, проведенного оцінювачем ОСОБА_5 . Оскільки висновок експерта №6537/24-54 від 25.04.2025, на переконання суду, більш точно визначає реальну ринкову вартість транспортного засобу з урахуванням його технічних та експлуатаційних особливостей станом на дату проведення експертиз.

Таким чином, суд вважає доведеним по справі, що ринкова вартість автомобіля «Opel Astra», 2006 року випуску, легковий седан В, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , з урахуванням пробігу автомобіля, технічних та експлуатаційних особливостей станом на час розгляду справи складає 122525 грн 50 коп.

Відтак у порядку поділу майна, набутого подружжям під час шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягало до стягнення 1/2 вартості автомобіля «Opel Astra», 2006 року випуску, що становить 61 262 грн 75 коп. При цьому, право ОСОБА_1 на частку у спільному майні підлягає припиненню.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 68 - 71 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію в розмірі 61 262 грн 75 коп., що становить 1/2 частини вартості транспортного засобу «Opel Astra», 2006 року випуску, легковий седан В, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , дата реєстрації 16.09.2020.

Припинити ОСОБА_1 частку у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину транспортного засобу «Opel Astra», 2006 року випуску, легковий седан В, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 дата реєстрації 16.09.2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя