БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/832/25
Провадження №2/730/386/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

"11" липня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договорами №75175478 від 21.08.2021р., №50 від 15.08.2021р., №104185528 від 15.08.2021р., №-109812 від 18.08.2021р., №4880820 від 17.08.2021р. у розмірі 239632,53 грн та судові витрати (судовий збір у сумі 2875,59 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн). Свої вимоги обгрунтовує тим, що в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за укладеними з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (21.08.2021р.), ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (15.08.2021р.), ТОВ «Мілоан» (15.08.2021р., 17.08.2021р.), ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» (18.08.2021р.) вищевказаними фінансовими договорами в неї виникла заборгованість, право грошової вимоги якої позикодавці за відповідними договорами відступили ТОВ «Факторинг Партнерс» як кінцевому новому кредитору. Позивач набув право вимоги за цими договорами, але відповідач існуючу заборгованість не сплатив, що й спонукало товариство звернутися з даним позовом до суду, а саме:

1/ за договором №75175478 від 21.08.2021р. у розмірі 39104,33 грн, з яких: 11480,00 грн борг за тілом кредиту, 27414,24 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 183,68 грн інфляційні збитки, 26,41 грн 3% річних;

2/ за договором №50 від 15.08.2021р. у розмірі 20493,20 грн, з яких: 8000,00 грн борг за тілом кредиту, 12493,00 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;

3/ за договором №104185528 від 15.08.2021р. у розмірі 87850,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 76750,00 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1100,00 грн борг за комісіями. Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 76350,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 65250,00 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1100,00 грн борг за комісіями;

4/ за договором №-109812 від 18.08.2021р. у розмірі 28060,00 грн, з яких: 3500,00 грн борг за тілом кредиту, 24560,00 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;

5/ за договором №4880820 від 17.08.2021р. у розмірі 87125,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 76125,00 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1000,00 грн борг за комісіями. Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 75625,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 64625,00 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1000,00 грн борг за комісіями.

Позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але своїм правом на участь не скористався, повноважного представника не направив, у п.4, 5 прохальної частини позову просить розглядати справу за правиламив його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав.

Неприбуття в судове засідання належним чином сповіщених сторін у даному випадку у відповідності до положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Тому, зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору).

За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України).

За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

У ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства).

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

1.Щодо стягнення заборгованості за договором позики №50 від 15.08.2021р.

У судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №50, згідно умов якого товариство зобов`язувалося надати позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти в позику в сумі 8000,00 грн на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п.1.1.1, а позичальник повинен повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти (п.1.1); сторони погодили тип процентної ставки - фіксована, яка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору й становить: знижена процентна ставка - 1,53% за день (560,00% річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.1 договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.1.1.1); стандартна процентна ставка - 2,60% за день (950,00% річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.1 договору, якщо позичальник не виконав умови, зазначені в п.1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (п.1.1.1.2); позика надається шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки (п.2.1); позичальник здійснює повернення позики і сплачує проценти згідно з загальними умовами та відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до договору є його невід`ємною частиною).

Оскільки вказаний договір позики створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого ідентифіковано й верифіковано, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» зазначені свої зобов`язання за договором позики виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, що підтверджується квитанцією від 15.08.2021р. про перерахування товариством через платіжний сервіс «LIQPAY» грошей у сумі 8000 грн на банківську карту відповідача (призначення видача кредитних коштів) та довідкою ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія».

Натомість, ОСОБА_1 позику та відсотки за її користуванням у відповідності до умов договору позики в повному обсязі та своєчасно не повернула, порушивши свої договірні зобов`язання. Згідно наданого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №50 від 15.08.2021р. станом на 22.12.2023р. складала 20493,20 грн, з яких: 8000,00 грн борг за тілом позики, 12493,20 грн борг за відсотками, що відповідачем не спростовано, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків.

18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (Клієнт) і ТОВ «Факторинг Партнерс» (Фактор) було укладено договір факторингу №18/12-2023, за умовами якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додаток №1), зокрема й до ОСОБА_1 за договором позики №50 від 15.08.2021р. у сумі 20493,20 грн, з яких: 8000,00 грн борг за тілом позики, 12493,20 грн борг за відсотками. Право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників у паперовому вигляді, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги (п.6.1.4), і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників від 22.12.2023р., платіжною інструкцією №793 від 27.12.2023р.

Умови укладених між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», ОСОБА_1 , ТОВ «Факторинг Партнерс» фінансових договорів не містять заборони на заміну кредитора у зобов`язанні без згоди боржника.

Водночас ОСОБА_1 усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх позикових зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення договору позики та отримання позики, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості.

Разом з тим, даючи оцінку доводам позивача щодо обгрунтованості пред`явленого до стягнення з відповідача розміру заборгованості за договором позики №50 від 15.08.2021р. та їх окремих складових, суд зважує на таке.

ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві пред`явило до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у загальній сумі 20493,20 грн, визначивши її складовими елементами: 8000,00 грн боргу по тілу позики та 12493,20 грн боргу по нарахованим відсоткам, при цьому без розмежування їх правової природи (у межах строку кредитування та після закінчення строку дії договору).

Водночас Велика Палата Верховного Суду у п.78 постанови від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16 зазначила, що поняття «користування кредитом» є лише окремим випадком «користування чужими коштами», тоді як термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше значення це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення це прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством, зокрема ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 ЦК України (регулятивні відносини).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані ч.2 ст.625 ЦК України (охоронні відносини).

Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору (п.80 постанови ВП ВС).

Для вирішення спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п.122 постанови ВП ВС).

За умовами п.1.1 договору позики сторони погодили строк користування позикою у 30 календарних днів і порядок нарахування процентів за зниженою та стандартною процентною ставками.

При цьому, умови договору позики, на яких ТОВ «Факторинг Партнерс» ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділі договору, який регулює правомірну поведінку сторін. Умови щодо можливості легітимної пролонгації строку кредитування в договорі відсутні.

Окрім цього, тлумачення розділів 1, 3 договору позики вказує на те, що проценти за період поза межами строку кредитування як ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», так і ТОВ «Факторинг Партнерс», нараховують позичальнику саме як проценти за «користування позикою», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.

Посилання ж у договорі позики на строк його дії до повного виконання сторонами (п.1.1) та на те, що стандартна процентна ставка нараховується й у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (п.1.1.1.2), у силу принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) повинні тлумачиться проти того, хто їх написав (у даному випадку проти кредитора), у зв`язку з чим не змінюють правової природи цих процентів як за «охоронні відносини».

Вищенаведене унеможливлює визнання ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», ТОВ «Факторинг Партнерс» кредиторами ОСОБА_1 у частині заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування.

Отже, з огляду на невиконання позичальником договору позики №50 від 15.08.2021р. щодо застосування зниженої процентної ставки, відсутність умов щодо пролонгації строку кредитування, обґрунтованим є нарахування процентів за користування позикою за період з 15.08.2021р. по 13.09.2021р. у розмірі 6240,00 грн (8000 х 2,6 х 30).

Водночас питання дійсності щодо цієї частини грошової вимоги за договором позики, право якої відступалося за договором факторингу від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» до ТОВ «Факторинг Партнерс», є предметом відповідальності клієнта перед фактором (ст.1081 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, вимоги позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, укладеним із ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», підлягають частковому задоволенню на суму 14240,00 грн, з яких: 8000,00 грн борг за тілом позики, 6240,00 грн борг за відсотками за користування позикою.

2.Щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами №104185528 від 15.08.2021р., №4880820 від 17.08.2021р.

У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2021р. ОСОБА_1 у особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» подала анкету-заяву на отримання кредиту №104185528 сумі 10000 грн строком на 30 днів, по якій 15.08.2021р. здійснено ідентифікацію й верифікацію позичальника та прийнято позитивне рішення про погодження умов кредитування.

15 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №104185528 (невід`ємними частинами якого є Правила надання фінансових кредитів, розміщені на вебсайті товариства, Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів). За умовами даного договору товариство зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн (п.1.1, 1.2), строком на 30 днів з 15.08.2021р. (строк кредитування) (п.1.3), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 14.09.2021р. (п.1.4), комісія за надання кредиту 1100,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), проценти за користування кредитом 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6), а позичальник повинен був своєчасно повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (п.1.1). За п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. У п.2.3 договору передбачено можливість пролонгації строку кредитування. Додатком №1 до цього договору є Графік платежів, а додатком №2 Паспорт споживчого кредиту.

Крім того, 17.08.2021р. ОСОБА_1 у особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» подала анкету-заяву на отримання кредиту №4880820 сумі 10000 грн строком на 21 днів, по якій 17.08.2021р. здійснено ідентифікацію й верифікацію позичальника та прийнято позитивне рішення про погодження умов кредитування.

17 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4880820 (невід`ємними частинами якого є Правила надання фінансових кредитів, розміщені на вебсайті товариства, Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів). За умовами даного договору товариство зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн (п.1.1, 1.2), строком на 21 днів з 17.08.2021р. (строк кредитування) (п.1.3), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 07.09.2021р. (п.1.4), комісія за надання кредиту 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), проценти за користування кредитом 2625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6), а позичальник повинен був своєчасно повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (п.1.1). За п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. У п.2.3 договору передбачено можливість пролонгації строку кредитування. Додатком №1 до цього договору є Графік платежів, а додатком №2 Паспорт споживчого кредиту.

Оскільки вказані кредитні договори створені в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинені в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даних правочинів дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між сторонами електронного кредитного договору на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаних кредитних договорах досягли згоди щодо всіх істотних умов цих правочинів, у зв`язку з чим вони в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами.

Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня

2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Мілоан» зазначені свої зобов`язання за обома кредитними договорами виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, що підтверджується довідками ТОВ «ФК «Єлаєнс» від 24.01.2025р. про перерахування товариством 15.08.2021р. і 17.08.2021р. через платіжний сервіс «Fondy» грошей у сумі 10000 грн і 10000 грн на банківську карту відповідача (призначення кошти згідно договорів 104185528, 4880820).

Натомість, ОСОБА_1 кредит, комісію та відсотки за його користуванням у відповідності до умов кредитних договорів у повному обсязі та своєчасно не повернула, порушивши свої договірні зобов`язання.

Згідно наданих ТОВ «Мілоан» розрахунків заборгованість ОСОБА_1 складала:

- за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. станом на 13.11.2021р. у сумі 44850,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 33750,00 грн борг за відсотками, 1100,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею;

- за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. станом на 06.11.2021р. у сумі 43625,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 32625,00 грн борг за відсотками, 1000,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею.

Це відповідачем не спростовано, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків.

Одночасно суд констатує, що п.2.3.1.2 кредитного договору передбачено можливість його пролонгації на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору.

Отже, в означених кредитних договорах, які укладено строком на 30 днів і 21 день, відповідно, передбачено умови пролонгації терміну користування кредитними коштами з обмеженням у 60 днів. Тобто загальний строк користування кредитом позичальником не може перевищувати 90 днів і 81 день, відповідно.

Відтак, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання й отримані кредити згідно умов п.1.3, 1.4 договору своєчасно (до 14.09.2021р. і 07.09.2021р., відповідно) не повернув, то правомірним є нарахування ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 процентів за користування кредитом, передбачених п.1.5.2, 1.6 договору, саме у межах встановленого та погодженого сторонами пролонгованого строку договору, обчисленого у відповідності до розділу 2.3.1.2 його умов; ці відсотки не є процентами, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України), що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16.

Крім того, суд не вбачає підстав для визнання несправедливими умов укладених між сторонами кредитних договорів, оскільки штрафні санкції позивач відповідачу не обраховував, а нараховані у межах строку кредитування відсотки, які значно перевищують тіло кредиту і з яким позичальник погоджувався, підписуючи договір, не відносяться до сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації в розумінні положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи принцип свободи договору відповідач мав можливість не вступати з позивачем у кредитні правовідносини, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами несправедливим, проте погодився на такі умови договору, підписавши його без будь яких застережень. Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право, передбачене п.3.4.5 договору, на відмову протягом 14 календарних днів від договору без пояснення причин відповідач продовжував користуватися кредитними коштами позивача й до нього з жодними заявами не звертався.

Прикметно, що чинне законодавство не наділяє суд дискреційними повноваженнями зменшувати суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов кредитного договору. Таке право суд має лише щодо процентів, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, як і інших санкцій, які носять компенсаційний характер, проте такі вимоги позивачем не заявлялись.

Право ж кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, яка є складовою частиною загальних витрат за споживчим кредитом, передбачене п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8, ч.1 ст.11, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції з 10 червня 2017 року), Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року №49 (Правила про споживчий кредит), і з такою умовою договору позичальник погодився; при цьому, умовами укладеного між сторонами кредитного договору встановлено одноразову комісію за надання кредиту, а не за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості. Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 13.07.2022р. у справі №496/3134/19.

29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» (Клієнт) і ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) було укладено договір факторингу №29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додаток №1), зокрема й до ОСОБА_1 :

- за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. у сумі 44850,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 33750,00 грн борг за відсотками, 1100,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею;

- за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. у сумі 43625,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 32625,00 грн борг за відсотками, 1000,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею.

Право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги (п.6.1.4) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників від 03.12.2021р., платіжним дорученням №308250005 від 03.12.2021р.

Згідно розрахунків заборгованості, наданих ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023р., товариство здійснило ОСОБА_1 додаткові нарахування за вказаними кредитними договорами, а саме:

- за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. процентів за ставкою 5% денних за період з 30.11.2021р. по 23.02.2022р. (86 днів) у сумі 43000 грн;

- за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. процентів за ставкою 5% денних за період з 29.11.2021р. по 23.02.2022р. (87 днів) у сумі 43500 грн.

Однак, суд не погоджується з такими донарахуваннями відсотків і вважає їх неправомірними, оскільки вони здійснені поза межами строків кредитування, встановлених умовами п.1.3 (основний), п.2.3.1.2 (пролонгація) кредитних договорів, правова природа цих процентів притаманна «охоронним відносинам» (ч.2 ст.625 ЦК України), що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. При цьому, ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві пред`явило до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаними кредитними договорами без розмежування правової природи процентів (у межах строку кредитування та після закінчення строку дії договору).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) і ТОВ «Коллект Центр» (Новий кредитор) було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додатки №1, 3), зокрема й до ОСОБА_1 :

- за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. у сумі 87850,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 76750,00 грн борг за відсотками, 1100,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею;

- за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. у сумі 87125,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 76125,00 грн борг за відсотками, 1000,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею.

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (п.5.2) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників.

ТОВ «Коллект Центр» жодних додаткових нарахувань за кредитними договорами ОСОБА_1 не здійснювало.

18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» (Первісний кредитор) і ТОВ «Факторинг Партнерс» (Новий кредитор) було укладено договір №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додатки №1, 3), зокрема й до ОСОБА_1 :

- за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. у сумі 87850,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 76750,00 грн борг за відсотками, 1100,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею;

- за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. у сумі 87125,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 76125,00 грн борг за відсотками, 1000,00 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за пенею.

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (п.5.2) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників.

ТОВ «Факторинг Партнерс» жодних додаткових нарахувань за кредитними договорами ОСОБА_1 не здійснювало.

Умови укладених між ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 , ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Факторинг Партнерс» фінансових договорів не містять заборони на заміну кредитора у зобов`язанні без згоди боржника.

Водночас ОСОБА_1 усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення кредитних договорів та отримання кредитів, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості.

Разом з тим, з огляду на встановлені судом обставини щодо безпідставного донарахування ТОВ «Вердикт Капітал» відсотків за користування кредитом поза межами строків кредитування, обґрунтованим є стягнення з відповідача заборгованості за процентами, правомірно нарахованими лише первісним кредитором ТОВ «Мілоан», а саме: за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. в сумі 33750,00 грн, за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. в сумі 32625,00 грн.

Водночас питання дійсності щодо цієї частини грошової вимоги за кредитними договорами, право якої відступалося за договорами від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», а останнім до ТОВ «Факторинг Партнерс», є предметом відповідальності первісного кредитора перед новим кредитором.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, вимоги позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «Мілоан», підлягають частковому задоволенню на загальну суму 88475,00 грн, а саме:

- за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. у сумі 44850,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 33750,00 грн борг за відсотками за користування кредитом, 1100,00 грн борг за комісією;

- за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. у сумі 43625,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 32625,00 грн борг за відсотками за користування кредитом, 1000,00 грн борг за комісією.

3.Щодо стягнення заборгованості за договором позики №-109812 від 18.08.2021р.

У судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-109812 «Проста позика», згідно умов якого товариство зобов`язувалося надати позичальнику кредит, а позичальник повернути кредит та сплатити плату за його користування у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором (п.2.1); загальний розмір кредиту - 3500,00 грн (п.2.2); строк період користування кредитними коштами - 20 днів, починається з 18.08.2021р. та закінчується 07.09.2021р. (п.2.3); за користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору (Додаток №1) (п.2.5); плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену в п.2.3 договору, та починається у дату списання кредитних коштів із рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства (п.2.7).

Оскільки вказаний договір позики створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого ідентифіковано й верифіковано, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зазначені свої зобов`язання за договором позики виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.01.2025р. про перерахування товариством 18.08.2021р. через платіжну систему «iPay.ua» грошей у сумі 3500 грн на вказану позичальником у договорі банківську картку (призначення зарахування на карту клієнта).

Натомість, ОСОБА_1 позику та відсотки за її користуванням у відповідності до умов договору позики в повному обсязі та своєчасно не повернула, порушивши свої договірні зобов`язання. Згідно наданого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №-109812 від 18.08.2021р. станом на 21.12.2021р. складала 4860,00 грн, з яких: 3500,00 грн борг за тілом позики, 1360,00 грн борг за відсотками, що відповідає Графіку розрахунків (Додаток №1 до договору) та відповідачем не спростовано, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків.

21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» (Кредитор) і ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий кредитор) було укладено договір №21-12/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передало ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додаток №1), зокрема й до ОСОБА_1 за договором позики №-109812 від 18.08.2021р. у сумі 4860,00 грн, з яких: 3500,00 грн борг за тілом позики, 1360,00 грн борг за відсотками. Права вимоги вважаються відступленими (переданими) кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №2) (п.5.2) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023р., товариство здійснило ОСОБА_1 додаткові нарахування за вказаним договором позики, а саме: процентів за ставкою 3,9% денних за період з 07.09.2021р. по 20.12.2021р. (105 днів) у сумі 14327,50 грн та за період з 21.12.2021р. по 23.02.2022р. (65 днів) у сумі 8872,50 грн, а всього 23200 грн.

Однак, суд не погоджується з такими донарахуваннями відсотків і вважає їх неправомірними, оскільки вони здійснені поза межами строків кредитування, встановлених умовами п.2.3, 2.5 договору позики, Графіку розрахунків, тоді як автоматичної пролонгації строку кредитування умовами договору не передбачено.

Посилання ж у п.2.7 договору позики, що плата за користування кредитом … закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства, у силу принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) повинні тлумачиться проти того, хто їх написав (у даному випадку проти кредитора), у зв`язку з чим не змінюють правової природи цих процентів як за «охоронні відносини» (ч.2 ст.625 ЦК України).

Наведений висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) і ТОВ «Коллект Центр» (Новий кредитор) було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додатки №1, 3), зокрема й до ОСОБА_1 за договором позики №-109812 від 18.08.2021р. у сумі 28060,00 грн, з яких: 3500,00 грн борг за тілом позики, 24560,00 грн борг за відсотками.

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (п.5.2) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників.

ТОВ «Коллект Центр» жодних додаткових нарахувань за цим договором позики ОСОБА_1 не здійснювало.

18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» (Первісний кредитор) і ТОВ «Факторинг Партнерс» (Новий кредитор) було укладено договір №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додатки №1, 3), зокрема й до ОСОБА_1 за договором позики №-109812 від 18.08.2021р. у сумі 28060,00 грн, з яких: 3500,00 грн борг за тілом позики, 24560,00 грн борг за відсотками.

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (п.5.2) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників.

ТОВ «Факторинг Партнерс» жодних додаткових нарахувань за вказаним договором позики ОСОБА_1 не здійснювало.

Умови укладених між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», ОСОБА_1 , ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Факторинг Партнерс» фінансових договорів не містять заборони на заміну кредитора у зобов`язанні без згоди боржника.

Водночас ОСОБА_1 усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх позикових зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення договору позики та отримання позики, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення заборгованості.

Разом з тим, з огляду на встановлені судом обставини щодо протиправного донарахування ТОВ «Вердикт Капітал» відсотків за користування позикою поза межами строків кредитування, обґрунтованим є стягнення з відповідача заборгованості за процентами, правомірно нарахованими лише первісним кредитором ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» за договором позики №-109812 від 18.08.2021р. у сумі 1360,00 грн. При цьому, ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві пред`явило до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за даним договором позики без розмежування правової природи процентів (у межах строку кредитування та після закінчення строку дії договору).

Водночас питання дійсності щодо цієї частини грошової вимоги за договором позики, право якої відступалося за договорами від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», а останнім до ТОВ «Факторинг Партнерс», є предметом відповідальності первісного кредитора перед новим кредитором.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, вимоги позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, укладеним з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», підлягають частковому задоволенню на суму 4860,00 грн, з яких: 3500,00 грн борг за тілом позики, 1360,00 грн борг за відсотками за користування позикою.

4.Щодо стягнення заборгованості за договором позики №7517548 від 21.08.2021р.

У судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75175478 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), згідно умов якого товариство зобов`язувалося передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а той повинен був повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики - 11480,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; дата надання позики - 21.08.2021р.; дата повернення позики - 20.09.2021р.; знижена процента ставка 0,70% в день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності); базова процентна ставка - 1,99% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70% за день (не застосовується в період карантину); додатком №1 до договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Позичальник також підтвердив, що до моменту підписання Договору він вивчив його та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ і є невід`ємною частиною Договору позики, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору, а також зазначену в Правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Оскільки вказаний договір позики створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника позикодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано, з огляду на його неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного договору позики на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі позики досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він у силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня

2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» вищезазначені свої договірні зобов`язання виконало належним чином та своєчасно, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися обумовленими фінансовими ресурсами, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 28.02.2025р. про перерахування товариством 21.08.2021р. через платіжний сервіс грошей у сумі 11480 грн на вказану позичальником у договорі банківську картку.

Натомість, ОСОБА_1 позику та відсотки за її користуванням у відповідності до умов договору позики в повному обсязі та своєчасно не повернула, порушивши свої договірні зобов`язання. Згідно наданого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №75175478 від 21.08.2021р. станом на 27.01.2022р. складала 38894,24 грн, з яких: 11480,00 грн борг за тілом позики, 27414,24 грн борг за відсотками, що відповідачем не спростовано, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків.

Однак, суд не погоджується з розміром нарахованих ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» ОСОБА_1 процентів і вважає їх неправомірними з огляду на таке.

Так, за умовами п.2.2 договору позики сторони погодили строк позики (строк договору) у 30 днів, положень про порядок пролонгації (автопролонгації) даний договір не містить і згідно з п.2.3 договору та додатку №1 до нього (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) сума процентів за користування позикою виходячи з її розміру в 11480,00 грн становить 2398,75 грн.

Водночас наданий позивачем розрахунок заборгованості, зроблений ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», свідчить про те, що проценти за позикою нараховані за період понад 30 днів (з 21 серпня 2021 року по 27 січня 2022 року).

У п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених наказом директора №12/08/2021 від 12.05.2021р., у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Розділ 7 вказаних Правил містить положення про порядок продовження строку користування позикою.

Однак, у п.6.5 даних Правил ідеться мова про проценти за понадстрокове користування позикою, тоді як розділ 7 цих Правил визначає нарахування відсотків за продовжений строк користування позикою, що дає підстави для застосування принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) повинні тлумачиться проти того, хто їх написав (у даному випадку проти кредитора).

Крім того, зазначені Правила позичальником підписом, у тому числі й електронним (аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), не підписані, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики №75175478 від 21.08.2021р., а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем позикових коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації (автопролонгації) строку дії договору позики.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відсутність у договорі позики домовленості сторін про пролонгацію (автопролонгацію) строку дії такого договору, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики як його невід`ємна частина, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді можливість продовження строку договору.

Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності (ст.3 ЦК України) та уможливив би покладення на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту договору позики.

Такий висновок також узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, у постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16, Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20, і судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відтак, оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право нараховувати проценти, то після 20.09.2021р. позикодавець і позивач не мають законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики №75175478 від 21.08.2021р.

27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (Клієнт) і ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) було укладено договір факторингу №27/01/22, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників, зокрема й до ОСОБА_1 за договором позики №75175478 від 21.08.2021р у сумі 38894,24 грн, з яких: 11480,00 грн борг за тілом позики, 27414,24 грн борг за відсотками. Право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників у електронному вигляді, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги (п.6.1.4) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників від 27.01.2022р., платіжною інструкцією №32465 від 27.01.2022р.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023р., товариство здійснило ОСОБА_1 додаткові нарахування за вказаним договором позики, а саме: 3% річних за користування грошовими коштами за період з 27.01.2022р. по 23.02.2022р. (28 днів) у сумі 26,41 грн та інфляційних збитків за 02.2022 в сумі 183,68 грн, а всього 210,09 грн.

Нарахування цих компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, суд вважає легітимним, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» має на них право згідно п.2.3 договору факторингу, тоді як відповідач порушила грошове зобов`язання, яке випливає з договору позики, при цьому період розрахунку не охоплює дію в Україні воєнного чи надзвичайного стану, що відповідає вимогам п.18 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) і ТОВ «Коллект Центр» (Новий кредитор) було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додатки №1, 3), зокрема й до ОСОБА_1 за договором позики №75175478 від 21.08.2021р у сумі 39104,33 грн, з яких: 11480,00 грн борг за тілом позики, 27414,24 грн борг за відсотками, 210,09 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України.

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (п.5.2) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників.

ТОВ «Коллект Центр» жодних додаткових нарахувань за цим договором позики ОСОБА_1 не здійснювало.

18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» (Первісний кредитор) і ТОВ «Факторинг Партнерс» (Новий кредитор) було укладено договір №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, перелік яких сформовані в реєстрі боржників (Додатки №1, 3), зокрема й до ОСОБА_1 за договором позики №75175478 від 21.08.2021р. у сумі 39104,33 грн, з яких: 11480,00 грн борг за тілом позики, 27414,24 грн борг за відсотками, 210,09 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України.

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (п.5.2) і дана обставина підтверджена відповідними актом та реєстром боржників.

ТОВ «Факторинг Партнерс» жодних додаткових нарахувань за вказаним договором позики ОСОБА_1 не здійснювало.

Умови укладених між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», ОСОБА_1 , ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Факторинг Партнерс» фінансових договорів не містять заборони на заміну кредитора у зобов`язанні без згоди боржника.

Водночас ОСОБА_1 усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх позикових зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення договору позики та отримання позики, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення заборгованості.

Разом з тим, з огляду на встановлені судом обставини щодо протиправного нарахування ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування, обґрунтованим є стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування позикою згідно договору позики №75175478 від 21.08.2021р. у сумі 2398,75 грн. При цьому, ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві пред`явило до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за даним договором позики без розмежування правової природи процентів (у межах строку кредитування та після закінчення строку дії договору).

Водночас питання дійсності щодо цієї частини грошової вимоги за договором позики, право якої відступалося за договорами від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал», того до ТОВ «Коллект Центр», а останнім до ТОВ «Факторинг Партнерс», є предметом відповідальності первісного кредитора перед новим кредитором.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, вимоги позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», підлягають частковому задоволенню на суму 14088,84 грн, з яких: 11480,00 грн борг за тілом позики, 2398,75 грн борг за відсотками за користування позикою, 26,41 грн 3% річних, 183,68 грн інфляційні втрати.

Підсумовуючи викладене, загальний розмір заборгованості за вищевказаними п`ятьма фінансовими договорами, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 121663,84 грн (14240,00 + 44850,00 + 43625,00 + 4860,00 + 14088,84).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

По даній справі ТОВ «Факторинг Партнерс» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2875,59 грн та на професійну правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» у сумі 25000 грн, які підтверджені належними й допустимими доказами (договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024р. із прайс-листом вартості робіт (послуг), заявка на надання юридичної допомоги №666 від 01.04.2025р., витяг з акту про надання юридичної допомоги АО «Лігал Ассістанс» №9 від 30.04.2025р., який містить детальний опис виконаних адвокатським об`єднанням послуг та затраченого часу).

При цьому, суд враховує, що до понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу адвоката відносяться як оплачені, так і ті, що будуть оплачені ним у майбутньому, що відповідає умовам договору та усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 27.07.2022р. у справі №686/28627/18, від 15.06.2021р. у справі №159/5837/19, від 03.10.2019р. у справі №922445/19та Європейського суду з прав людини (п.115 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України від 07.11.2013р»).

Суд зважує на ту обставину, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених стороною позивача до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Водночас, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи і фінансового стану обох сторін.

З урахуванням вищенаведеного, слід виснувати, що не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене суд вважає, що супровід даної справи не потребував від адвокатського об`єднання вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справ здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа є незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, бере до уваги типовість та поширеність такої категорії справ (про стягнення заборгованості за договором), зокрема й ініційованих ТОВ «Факторинг Партнерс» у судах різних регіонів України (за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень), у зв`язку з чим підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Тому, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн є завищеною і непропорційною до предмета спору та його складності, навіть з урахуванням об`єднання в заяві кількох вимог.

У зв`язку з цим, з огляду на критерії співмірності, розумності, обгрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 25000,00 грн до 8000,00 грн, що забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін.

Таким чином, зважаючи на загальне часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1459,97 грн (121663,84 : 239632,53 х 2875,59) сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 4061,68 грн (121663,84 : 239632,53 х 8000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 5521,65 грн судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.6, 203, 205, 207, 215, 216, 512-516, 526, 530, 610, 611, 625-629, 638-642, 1046-1056-1 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», ст.2-5, 12, 13, 19, 23, 76-89, 137, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договорами в загальній сумі 121663,84 грн, а саме:

1/ за договором позики №50 від 15.08.2021р. у сумі14240,00 грн, з яких: 8000,00 грн борг за тілом позики, 6240,00 грн борг за відсотками за користування позикою.

2/ за кредитним договором №104185528 від 15.08.2021р. у сумі 44850,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 33750,00 грн борг за відсотками за користування кредитом, 1100,00 грн борг за комісією;

3/ за кредитним договором №4880820 від 17.08.2021р. у сумі 43625,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 32625,00 грн борг за відсотками за користування кредитом, 1000,00 грн борг за комісією;

4/ за договором позики №-109812 від 18.08.2021р. у сумі 4860,00 грн, з яких: 3500,00 грн борг за тілом позики, 1360,00 грн борг за відсотками за користування позикою;

5/ за договором позики №75175478 від 21.08.2021р. у сумі 14088,84 грн, з яких: 11480,00 грн борг за тілом позики, 2398,75 грн борг за відсотками за користування позикою, 26,41 грн 3% річних, 183,68 грн інфляційні втрати.

У задоволенні решти вимог позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 1459,97 грн судового збору та 4061,68 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ-42640371, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець