Справа № 344/5280/24
Провадження № 2/344/427/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанюк Х.Я.,

за участі Позивача (Відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , представника Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , представника органу опіки та пікдування Стефанець Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у виконанні батьківських обов`язків, шляхом визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

1) ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі «Відповідач»), за участю Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради (надалі «орган опіки та піклування»), в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити батькові дитини ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити наступний прядок участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

з 17:00 години понеділка до 08:30 години вівторка щотижня за місцем проживання батька ОСОБА_1 ;

з 17:00 години четверга до 08:30 години п`ятниці щотижня за місцем проживання батька ОСОБА_1 ;

з 13:00 години кожної першої та третьої суботи місяця до 19:00 години відповідно кожної першої та третьої неділі місяця за місцем проживання батька ОСОБА_1 ;

протягом чотирьох годин у день народження доньки;

з 12:00 години 26 грудня до 12:00 години 27 грудня (на час різдвяних свят) за місцем проживання батька ОСОБА_1 ;

з 12:00 години понеділка до 12:00 години вівторка на час великодніх свят за місцем проживання батька ОСОБА_1 ;

в літній період з 01 липня по 1 липня;

на день народження батька ОСОБА_1 з 11:00 години 12 жовтня до 12:00 години 13 жовтня;

Проводити побачення доньки ОСОБА_4 з батком ОСОБА_1 без присутності матері ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що з моменту припинення між сторонами шлюбних відносин та станом на час розгляду даної справи Відповідач ОСОБА_2 перешкоджає Позивачу у вихованні дитини, створює перешкоди у спілкуванні з нею. Так, з лютого 2023 року сторони проживають окремо, однак позивач постійно ініціював зустрічі з донькою, привозив продукти, одяг, іграшки та грошові кошти на утримання дитини, приходив до дитячого садка, який відвідує дитина. З донькою у Позивача склався міцний емоційний зв`язок, вони люблять один одного. до розлучення донька постійно росла з батьком, прив`язана до нього і хоче спілкуватися. Дитина з радістю бачиться з батьком, просить забрати її з дитячого садка та взяти до себе додому, щоб побачитися також з іншими членами родини, але сама ж і говорить, що мама її не відпустить. У дитини є свій телефон, який батько придбав для неї для спілкування, однак часто зв`язок з дитиною відсутній, особливо у вихідні дні. Під час коротких зустрічей біля будинку проживання Відповідачки між ними, батьками, виникали конфлікти, пов`язані з участю батька у спілкуванні та вихованні дитини, свідком чого була дитина, що негативно впливає на її психо-емоційний стан.

В судових засіданнях Позивач та його представник позовні вимоги підтримували в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 на адресу суду подала відзив на первісний позов, у якому проти його вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні.

Зокрема, заперечуючи проти первісного позову, Відповідач покликається на те, що вона категорично проти того, щоб ОСОБА_1 проводив побачення з донькою ОСОБА_5 без її присутності, оскільки Позивач неодноразово погрожував їй розправою. Його мати постійно погрожує Відповідачці в телефонному режимі, виражається нецензурними словами, погрожує помістити Відповідачку у психіатричну лікарню.

Відповідач та її представник в судових засіданнях проти позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що Відповідачем не створюються перешкоди Позивачу у спілкуванні з дитиною, однак за умови присутності матері.

Представник Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні підтримувала суду висновок про встановлення порядку участі батькові у вихованні дитини, який на виконання вимог закону надано до матеріалів справи.

2) ОСОБА_2 (надалі «Позивач за зустрічним позовом») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з зустрічним позовом до ОСОБА_1 (надалі «Відповідач за зустрічним позовом»), про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

Посилалася в обґрунтування зустрічного позову на те, що, оскільки донька ОСОБА_5 після розірвання шлюбу з Відповідачем за зустрічним позовом проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, то вона має право на отримання від ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник вимоги зустрічного позову підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги зустрічного позову повністю визнав та повідомив суду, що щомісячно сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утриманні дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку.

Проаналізувавши пояснення Позивача та його представника, Відповідача та її представника, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

З 21 лютого 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження повторно серія НОМЕР_2 від 31 січня 2024 року (а.с.14).

Рішенням (заочним) Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20 червня 2023 року у справі №350/405/23, яке набрало законної сили 21 липня 2023 року, шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено на проживання з матір`ю.

Згідно з Довідкою 169/16-04/03.2024 від 20.03.2024 року (а.с.13) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на факт чинення ОСОБА_1 перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та її вихованні, Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною та її виховання.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що Відповідач різними методами перешкоджає йому, як батькові, у вихованні та спілкуванні з дитиною. Між сторонами часто виникають конфліктні ситуації, які негативно впливають на дитину.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про стягнення аліментів.

1) Щодо позову про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений Сімейним кодексом України (надалі «СК України»).

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

При цьому, згідно з частиною 2 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1,2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні.

В свою чергу, чинним законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини.

Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьками прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку.

Окрім того, чинним законодавством батьків зобов`язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України).

Згідно з частиною 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

За змістом частини 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В ході розгляду справи органом опіки та піклування надано до матеріалів справи Висновок у справі про усунення перешкод баткові ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.11.2024 року № 1366 (а.с.182-186), відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне встановити такий порядок участі батькові ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : понеділок, вівторок, четвер з 17:00 год. до 20:30 год., перша та третя субота, друга та четверта неділя з 11:00 год. до 18:00 год.

В судових засіданнях Відповідач, заперечуючи проти позову ОСОБА_1 , наголошувала на тому, що вона не заперечує проти спілкування батька з дитиною та його участі у її вихованні, однак, лише за умови присутності її, як матері, при таких зустрічах.

Свою позицію загалом обґрунтовувала тим, що в неї існує тривалий конфлікт з колишньою свекрухою (матір`ю Позивача ОСОБА_1 ), а тому вона проти спілкування дитини з колишньою свекрухою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 04.04.2018 року у справі №520/1890/16-ц).

Так, в ході розгляду даної цивільної справи, Судом як із пояснень сторін, так і з матеріалів справи, встановлено, що станом на даний час між Позивачем та Відповідачем існують напружені стосунки, під час особистих зустрічей виникають конфлікти, які, в тому числі, відбуваються в присутності дитини.

Крім того, у ОСОБА_2 склалися негативні стосунки з колишньою свекрухою (матір`ю Позивача), які тривають і на даний час.

Суд критично сприймає дані обставини, враховуючи, перш за все, їх негативний вплив на малолітню дитину.

Судом неодноразово роз`яснювалося право сторін на досягнення примирення, однак такого досягнуто не було.

Крім того, Суд наголошує на тому, що предметом даного судового спору за первісним позовом є вимога батька про усунення йому перешкод з боку матері у спілкуванні та вихованні дитини.

Питання спілкування дитини з бабусею чи іншими родичами не є предметом судового розгляду.

Негативні стосунки ОСОБА_2 з колишньою свекрухою не можуть мати негативний вплив на Позивача ОСОБА_1 , та, в першу чергу, на саму дитину.

Крім того, Суд особливо наголошує на тому, що конфлікт ОСОБА_2 з бабусею дитини не може порушувати чи обмежувати право дитини на спілкування з батьком.

Праву та обов`язку батька на спілкування та виховання з дитиною кореспондує і право дитини на спілкування з батьком та його виховання.

В той же час, в ході розгляду справи Судом встановлено, що Позивач, який є батьком дитини, піклується про дитину та любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, має постійне місце роботи та належні житлові умови.

Посилання представника ОСОБА_2 в судовому засіданні на те, що батько на даний час проживає в квартирі своєї цивільної дружини, що, на його думку, свідчить про відсутність у нього належного місця проживання не має значення для вирішення даного спору. Згідно чинного законодавства в Україні дії принцип свободи пересування, а в рамках даної справи вирішується питання про спілкування батька з дитиною, а не про адресу, за якою здійснюватиметься таке спілкування.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, Судом не встановлено, Відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, попередню прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини, протилежного стороною відповідача не доведено та судом не встановлено.

Суд повторно наголошує, що триваючий конфлікт Відповідачки з матір`ю Позивача (бабусею дитини) є їхніми внутрішніми питаннями, які не повинні зачіпати інтереси дитини чи обмежувати її права.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Крім цього, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року по справі №619/3051/17, судом визнано, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Судом касаційної інстанції вказано на те, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відтак, збалансовуючи найвищі інтереси дитини з врахуванням її права на спілкування та виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька (як важливий елемент формування особи жіночої статі), з правами батька на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, зважаючи на вік дитини у спірних правовідносинах (29.05.2019 року народження) та відповідні особливості дітей такого віку (фізіологічні, моральні, психоемоційні, відповідні потреби тощо), Суд, частково враховуючи висновок органу опіки та піклування, викладений в Рішенні Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.11.2024 року № 1366 (який є неповним, оскільки не охоплює всіх поставлених Позивачем вимог, як і не відхиляє їх), не порушуючи та не обмежуючи розумного й справедливого балансу між інтересами дитини та інтересами батька, пов`язаними з реалізацією його не тільки права, а й обов`язку, на виховання дитини, з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, вважатиме доцільним спілкування Позивача з дитиною та її виховання у наступний спосіб:

1) перший місяць після набрання даним судовим рішенням законної сили спілкування батька з дитиною відповідно до встановленого графіку повинно відбуватися у присутності матері. Такий висновок суду ґрунтується на потребі дитини природнім та поступовим чином пристосуватися до систематичного перебування з батьком, чого протягом останнього періоду часу не відбувалося. Присутність матері буде створювати більш природнє та звичне середовище для дитини.

При цьому, виходячи з інтересів своєї дитини та діючи виключно в її інтересах, матір ОСОБА_2 , виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод батьку у вихованні та спілкуванні з дитиною, має можливість морально підготувати її до зустрічей з батьком, сприяти встановленню, налагодженню психоемоційного зв`язку батька з малолітньою дитиною.

2) другий та третій місяць після набрання даним судовим рішенням законної сили спілкування батька з дитиною відповідно до встановленого графіку (без залишення дитини на ночівлю у батька) повинно відбуватися без присутності матері. На думку Суду, протягом першого місяця часу, за сприяння люблячих батьків, дитина повністю звикне до повернення систематичної присутності батька у її житті, а тому присутність матері в цьому процесі вже буде для неї не така важлива.

3) починаючи з четвертого місяця після набрання даним судовим рішенням законної сили та в подальшому на постійній основі спілкування батька з дитиною відповідно до встановленого графіку (із залишенням дитини на ночівлю у батька на вихідні, різдвяні свята та літні канікули під час спільного відпочинку) повинно відбуватися без присутності матері.

Зокрема, Суд вважає, що інтересам дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідатиме такий графік її спілкування та виховання батьком:

1.1 Особисті зустрічі ОСОБА_1 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері ОСОБА_2 , кожного понеділка та четверга в період з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., кожної першої та третьої суботи, другої та четвертої неділі з 12:00 год. до 18:00 год. протягом першого місяця з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

1.2 Особисті зустрічі ОСОБА_1 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 кожного понеділка та четверга в період з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., кожної першої та третьої суботи, другої та четвертої неділі з 12:00 год. до 18:00 год. протягом другого та третього місяців з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

1.3 Особисті зустрічі ОСОБА_1 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 :

кожного понеділка та четверга в період з 17 год. 00 хв. понеділка/четверга до 08 год. 30 хв. віторка/п`ятниці починаючи з четвертого місяця з моменту набрання даним рішенням суду законної сили та в подальшому.

кожної першої та третьої суботи місяця з 12:00 год. суботи до 18:00 год. першої та третьої неділі місяця починаючи з четвертого місяця з моменту набрання даним рішенням суду законної сили та в подальшому.

1.4 Особисті зустрічі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 :

з 12:00 год. 26 грудня до 12:00 год. 27 грудня (на час різдвяних свят) щороку за місцем проживання батька ОСОБА_1 ,

з 12:00 год. до 20:00 год. Великоднього понеділка щороку за місцем проживання батька ОСОБА_1 ,

з 14:00 год. до 20:00 год. (якщо припадає на вихідний день з 11:00 год. до 21:00 год.) 12 жовтня щороку (на день народження батька ОСОБА_1 )

відвідування ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , дитини в день її народження 29 травня або на наступний день 30 травня щороку за попереднім узгодженням із матір`ю дитини часу такого відвідування,

спільний відпочинок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 21 календарного дня без присутності матері під час літніх канікул в липні, за умови попереднього повідомлення матері дитини про обраний період відпочинку не пізніше, ніж за 10 днів. При цьому батько забирає дитину за місцем її проживання та повертає її за місцем проживання.

Вказаний порядок участі сформульований Судом з метою забезпечення фактору стабільності, який надає дитині можливості нормально розвиватись, враховуючи вік дитини, її режим дня, стан здоров`я, та необхідність забезпечення психологічно комфортних умов для дитини, звичайного ритму життя дитини та є таким, що буде сприяти її стабільному та нормальному розвитку.

При цьому Суд зауважує, що посилання Відповідачки в судовому засіданні на бажання дитини спілкуватися з батьком лише в присутності матері не підтверджуються належними засобами доказування.

Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 348/1451/20 думка неповнолітніх дітей є достатньо вразливою для нав`язування певних ідей та думок близькими родичами, з якими вона постійно проживає. Тому думка неповнолітньої дитини є важливою, але не може бути абсолютною для суду.

Стосовно посилання Відповідача за первісним позовом в судових засіданнях на відсутність належних доказів чинення нею перешкод Позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, Суд з такими доводами не погоджується, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про те, що Позивачу чиняться такі перешкоди. На неодноразові пропозиції Суду досягнути примирення в даній цивільній справі сторони не погодилися, що також свідчить про наявність між ними спору в цій частині.

Щодо посилань Відповідачки в судовому засідання на те, що ОСОБА_1 не бере участь у додаткових витратах на дитину, погрожує не надати дозвіл на виїзд дитини за кордон Суд зауважує на те, що чинним законодавством визначено відповідний порядок вирішення таких питань в разі наявності відповідного спору, однак такі обставини не можуть бути підставою обмеження батька у його праві спілкуватися та виховувати дитину.

Не знайшли також свого підтвердження в ході розгляду справи і викладені у відзиві пояснення ОСОБА_2 про погрози з боку Позивача щодо фізичної розправи по відношенню до неї, як і прояв ознак педофілії у Позивача відносно дитини. Жодних доказів з цього приводу Відповідач не надала, як і конкретних пояснень з цього приводу.

Надані докази, які стосуються смс-листування матері Позивача з Відповідачкою та її цивільним чоловіком, докази притягнення матері Позивача до адміністративної відповідальності не є підставою для відмови в позові, оскільки не стосуються конкретного предмету доказування в даній справі.

Отже, за аналізом перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що вимоги Позивача у частині наявності перешкод у спілкуванні з донькою є обґрунтованими, відтак слід зобов`язати Відповідачку не чинити такі перешкоди.

Інші доводи сторін, викладені у їхніх письмових заявах та висловлені в судовому засіданні, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що оскільки зважаючи, що сторони не заперечують, що з моменту розлучення батьків дитини у батька з дитиною в деякій мірі втрачено зв`язок, обом батькам слід шукати шляхи порозуміння в інтересах дитини та керуючись почуттям любові до своєї дитини.

У разі зміни обставини, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, Позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Судовий збір за первісним позовом слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

2) Щодо зустрічного позову про стягнення аліментів.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Як зазначила в позовній заяві Позивач, станом на сьогоднішній день неповнолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а тому вона має право на стягнення з батька дитини аліментів на її утримання.

ОСОБА_1 позовні вимоги повністю визнав, зазначивши, що щомісяця перераховує на ім`я ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи те, що Відповідач аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, Позивач просить стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 15 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 15 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам дитини, а також відповідає обов`язку матері на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина проживає разом з Позивачем. Також Судом враховано, що Відповідач є працездатною особою, має офіційне працевлаштування, і спроможний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Визначений Судом розмір аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття за висновком Суду, є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров`я та матеріального становища дитини, а також з точки зору стану здоров`я, матеріального становища та сімейних обставин Відповідача.

Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установити з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років - 2563 гривні;

дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень;

Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому сплачені батьком з часу 15.04.2024 року щомісячно аліменти на утримання дитини підлягають зарахуванню за відповідний період.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з Відповідача за зустрічним позовом слід стягнути 1 211,20 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року (Гаазька Конвенція), ст. 52 Конституції України, ст. ст. 19, 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у виконанні батьківських обов`язків, шляхом визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

1.1. Усунути перешкоди ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , не чинити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1.2. Встановити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , наступний порядок участі у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1.2.1. Особисті зустрічі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , кожного понеділка та четверга в період з 17:00 год. до 20:00 год., кожної першої та третьої суботи, другої та четвертої неділі з 12:00 год. до 18:00 год. протягом першого місяця з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

1.2.2. Особисті зустрічі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , кожного понеділка та четверга в період з 17:00 год. до 20:00 год., кожної першої та третьої суботи, другої та четвертої неділі з 12:00 год. до 18:00 год. протягом другого та третього місяців з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

1.2.3. Особисті зустрічі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 :

кожного понеділка та четверга тижня в період з 17:00 год. понеділка/четверга до 08:30 год. віторка/п`ятниці починаючи з першого дня четвертого місяця з моменту набрання даним рішенням суду законної сили та в подальшому.

кожної першої та третьої суботи місяця з 12:00 год. суботи до 18:00 год. першої та третьої неділі місяця починаючи з першого дня четвертого місяця з моменту набрання даним рішенням суду законної сили та в подальшому.

1.2.4. Особисті зустрічі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 :

з 12:00 год. 26 грудня до 12:00 год. 27 грудня (на час різдвяних свят) щороку за місцем проживання батька ОСОБА_1 ;

з 12:00 год. до 20:00 год. Великоднього понеділка щороку за місцем проживання батька ОСОБА_1 ;

з 14:00 год. до 20:00 год. (якщо припадає на вихідний день з 11:00 год. до 21:00 год.) 12 жовтня щороку (на день народження батька ОСОБА_1 );

відвідування ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , дитини в день її народження 29 травня або на наступний день 30 травня за попереднім узгодженням із матір`ю дитини часу такого відвідування.

спільний відпочинок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 21 календарного дня без присутності матері під час літніх канікул в липні, за умови попереднього повідомлення матері дитини про обраний період відпочинку не пізніше, ніж за 10 днів. При цьому батько забирає дитину за місцем її проживання та повертає її за місцем проживання.

1.3. В задоволенні решти вимог відмовити.

1.4. Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати зі сплати судового збору в сумі 900,00 грн.

2. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

2.1. Стягувати з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з 15 квітня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

2.2. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету:22030106 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 липня 2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.