Провадження № 22-ц/812/848/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2025 року м. Миколаїв

справа № 490/9145/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем - Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 21 березня 2025 року суддею Гуденко О.А., в приміщенні цього ж суду, (повний текст складено того ж дня), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про захист прав споживачів,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до АТ «Ощадбанк», в якому просила про визнати договір банківського рахунку та надання платіжної карти недійсним, та про компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Позивачка зазначала, що 08.04.2023 року о 19 год 36 хв 26 сек через "Ощад 24/7" з її кредитної картки № НОМЕР_1 було здійснено переказ на картку АТ «АКБ "Конкорд" НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) в сумі 14 700 грн, проте такої операції вона не здійснювала. Вважає, що з її карткового рахунку відбулося незаконне списання коштів, внаслідок незаконних дій Банку, який надав доступ до її банківських даних.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати неправомірними транзакції щодо списання (зняття) грошових коштів у розмірі 14700 грн 08.04.2023 року з її банківської картки № НОМЕР_4 ,

- зобов`язати АТ "Ощадбанк" анулювати (списати) заборгованість по кредитному ліміту вказаної банківської картки, що виникла в результаті шахрайських дій з 08.04.2023 року по дату винесення рішення по справі;

- зобов`язати АТ "ОЩАДБАНК" повернути стан вказаної банківської картки до того, у якому він був перед виконанням операції зі зняттям коштів з кредитної картки 08.04.2023 року;

- зобов`язати АТ "ОЩАДБАНК" компенсувати ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 5000 грн;

- зобов`язати АТ "ОЩАДБАНК" відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

При цьому позивачка посилалась на те, що внаслідок шахрайських дій з її кредитного карткового рахунку було незаконно списано 14700 грн. Після цього з її картки щомісячно здійснюється мінусове списання грошових коштів та нараховуються відсотки за користування кредитними коштами.

Посилаючись на те, що цих коштів вона не брала, проте банк відмовляється визнати оформлення цього кредиту шляхом здійснення шахрайських дій, позивачка просила про задоволення позовних вимог.

Також зазначала, що вказаними неправомірними діями Банку позивачу завдано моральної шкоди, з урахуванням характеру порушень, їх тривалості та розміру в грошовому виразі, позивач вважає, що справедливим буде відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

У відзиві на позовну заяву АТ "Державний Ощадний Банк України" просив у задоволенні позову відмовити. Представник банку зазначав, що доводи позивачки про те, що вона не користувався наданою їй кредитною карткою та грошові кошти були зняті з її рахунку шляхом обману, внаслідок нечесної підприємницької діяльності з боку Банку або внаслідок шахрайських дій не є підставою для визнання правочину недійсним.

Про неможливість здійснення контролю (володіння) за платіжним інструментом ОСОБА_1 банк не повідомляла. Втрата власницею платіжної карти та неповідомлення про це Банк свідчить про розголошення відповідачкою своїх персональних даних.

Крім того, отримавши SMS-повідомлення, з одноразовим паролем на номер НОМЕР_5 для входу до системи «Ощад 24/7», позивачка зобов`язана була негайно повідомити Банк про такий вхід в додаток «Ощад 24/7», втрату чи компрометацію картки та вимагати блокування карток.

Звернувшись 02.05.2023 року до банку, позивачка порушувала тільки питання про безпідставне здійсненої 08.04.2023 операції з переказу коштів. Про «відсутність у неї карти», що є втратою/компрометацією платіжного засобу було повідомлено лише після уточнюючих питань менеджера Банку.

Враховуючи що при вході до системи дистанційного обслуговування «Ощад 24/7» та проведенні операцій з переказу коштів була проведена належним чином електронна ідентифікація електронного платіжного засобу - банківської карти та його користувача - позивача, то саме ОСОБА_1 несе відповідальність за проведені операції по власному рахунку.

Також представник відповідача зазначав, що виходячи з наведених ОСОБА_1 обставин та зазначених у позові підстав, обраний нею спосіб захисту у вигляді вимоги про визнання недійсним «Договору про відкриття банківського рахунку та надання кредитної карти» є неналежним способом захисту, оскільки не призведе до поновлення порушених, на її думку, відповідачем прав та інтересів.

Щодо компенсації моральної шкоди, то у мотивувальній частині позову взагалі не зазначено про душевні страждання чи приниження честі та гідності, яких зазнала позивачка.

У відзиві на уточнену позовну заяву представник відповідача посилалася на те, що позивачкою не доведено, що саме з вини представників банку грошові кошти були перераховані з її рахунку. Натомість із запитом на блокування платіжних карток ОСОБА_1 звернулась до Банку майже через місяць після успішного проведення відповідних банківських переказів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року задоволено частково, визнано відсутніми зобов`язання ОСОБА_1 як позичальника зі списання коштів з емітованого АТ "ОщадБанк» електронного платіжного засобу картка № НОМЕР_4 у сумі 14700 грн та зобов`язати АТ «ОЩАДБАНК» анулювати (списати) заборгованість по кредитному ліміту банківської картки № НОМЕР_4 , відкритої на ім`я ОСОБА_1 що виникла з 08.04.2023 року, включаючи нараховані відсотки за кредитом та штрафні санкції за прострочку по кредиту по дату ухвалення рішення по справі. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. З АТ "ОЩАДБАНК" на користь держави стягнуто 2 684 грн судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; ОСОБА_1 як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Оформлення переказу кредитних коштів з карткового рахунку позивача відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання кредитних коштів, позивач повідомила про цей факт банк та заблокувала як картки, так і мобільний додаток з метою подальшого запобігання вчиненню несанкціонованих фінансових операцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки тому, що про втрату картки, по якій було проведено спірну транзакцію ОСОБА_1 повідомила банк тільки 02.05.2023 року, тоді як списання коштів відбулося 08.04.2023 року. Раніше ОСОБА_1 не повідомляла банк про втрату картки та не просила її заблокувати.

Крім того, неправдивими є доводи позивачки про те, що вона довідалась про списання коштів тільки отримавши повідомлення про нарахування процентів за користування кредитом, оскільки банківськими протоколами підтверджується, що о 19 год 28 хв 49 сек 08.04.2023 року на фінансовий номер телефону позивачки НОМЕР_5 надійшло SMS-повідомлення з одноразовим паролем для входу до системи «Ощад 24/7». Позивачка зобов`язана була негайно повідомити Банк про такий вхід в додаток «Ощад 24/7», та про втрату чи компрометацію картки, а також вимагати блокування карток.

Також апелянт вважає помилковим висновок суду про неналежне інформування позивачки про вхід до системи «Ощад 24/7», оскільки смс-повідомлення по рахунку клієнта надсилаються йому тільки у разі проведення операцій банком (нарахування відсотків, зміна кредитного ліміту), а смс-повідомлення по картам клієнта надходять йому саме про операції, які ініціюються самим клієнтом, наприклад перерахування з карти на карту. У даному випадку позивачка правомірно отримала повідомлення по карті, а не по рахунку клієнта.

Отже, апелянт посилався на те, що позивачкою грубо порушено підпункт 1 пункту 136, пункт 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року № 164, оскільки вибуття карти з-під контролю держателя по суті є розголошенням інформації, яка надає змогу ініціювати платіжні операції третіми особами, а неповідомлення емітента про здійснення неакцептованої трансакції, або нездійснення самостійного блокування карти, відбулося внаслідок неуважності (бездіяльності) клієнта.

Узагальнені доводи інших учасників

Відзиву на апеляційну до апеляційного суду не надходило.

2.Мотивувальна частина

В судове засідання апеляційного суду з`явились позивачка ОСОБА_1 , її представник - адвокат Веріскова Т.А. та представник відповідача Гофман О.Є.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Ощадбанк», має відкриті рахунки, в тому числі картковий рахунок для зарахування та виплати заробітної плати НОМЕР_17 з використанням платіжної картки, відкритий 11.06.2013 року, що не заперечується Позивачем.

15.03.2021 року ОСОБА_1 персоналізовано банківську платіжну карту (рахунок № НОМЕР_6 ) зі строком дії до 31.01.2026 року.

05.04.2021 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання останньою Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії.

Укладаючи Договір АТ «Ощадбанк» брав на себе обов`язок надання банківської послуги з відкриття та ведення рахунку. Приймаючи на себе зобов`язання про відкриття на користь позивача та ведення його рахунків АТ «Ощадбанк», як надавач послуг, приймав на себе зобов`язання забезпечити відповідну якість послуг, що визначається відповідно Цивільним Кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

За договором позивачці було надано вищевказану пластикову карту, за допомогою якої позивач міг надавати розпорядження банку на певні операції з рахунку в автоматичному режимі. Також було надано послугу відкриття кредитної поновлювальної лінії з можливістю зарахування кредиту на поточний рахунок, відкритий відповідно до Договору. Також було надано можливість відкриття електронного кабінету клієнта в додатку «Ощад 24/7» на сайті АТ «Ощадбанк».

В додатку «Ощад 24/7» наявна можливість проведення переказів з рахунку на рахунок як в АТ «Ощадбанк», так і на рахунки в інших банках. За допомогою додатку «Ощад 24/7» можливо встановлювати відповідні умови використання пластикової карти, оплати комунальних та інших платежів.

Згідно п.3.3 Зави, Клієнт ініціювала одержання кредиту на розрахунковий рахунок НОМЕР_18 та підтвердила укладення між нею та банком Кредитного договору.

Умови кредитування викладені у блоці 3 Заяви: максимальний розмір Кредиту - 250 000 грн; строк кредитування - до дати закінчення строку дії Платіжної картки, розмір процентної ставки - 0,001% річних; комісійна винагорода за обслуговування кредиту -3,2 % від використаної частини встановленого Кредиту; комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит - 2,99 % річних.

На виконання умов кредитного договору, 05.04.2021 ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт по рахунку НОМЕР_19 з використанням платіжної карти НОМЕР_1 в розмірі 15 000 грн, про що на її телефонний фінансовий номер НОМЕР_8 , 05.04.2021 о 14:28:23 год було направлено відповідне SMS-повідомлення.

Номер мобільного телефону повідомлений Банку клієнтом, який використовується Банком для ідентифікації клієнта, надання сервісів через Контакт центр Банку в тому числі послугу СМС інформування, та вважається фінансовим номером клієнта є номер .

Як підтверджується матеріалами справи, 08.04.2023 о 19:36:26 через "Ощад 24/7" з кредитної картки № НОМЕР_1 було здійснено переказ на картку АТ «АКБ "Конкорд" НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) в сумі 14 700 грн.

Так, о 19:32:32 год 08.04.2023 відбувся вхід у додаток Клієнта «Ощад24/7» через пристрій SM-G975N.

О 19:34:26 год 08.04.2023 здійснено переказ коштів про що Банком на фінансовий номер Клієнта надіслано повідомлення наступного змісту: "08.04.23 19:34 Card:5-871* "Sum:-14700.00 UAH Perekaz na kartku inshogo banku " Dostupna suma=148.00 UAH Z nyh vlasni koshty = 0.00 UAH"

Як вбачається з матеріалів справи, облікові записи Клієнта ОСОБА_1 у додатку «Ощад24/7» (WebBanking ) та у мобільному додатку «Ощад24/7» (у старій версії, який в повному обсязі функціонував до 01.11.2023) були створені 31.12.2021 року, позивачка користувалася мобільним додатком «Ощад 24/7» та здійснювала за його допомогою операції з переказу коштів зі свого рахунку - але лише з платіжного (зарплатного) рахунку - про що позивачка не заперечувала в судовому засіданні.

З відповіді Департаменту електронної комерції та платіжних засобів (процесинговий центр) вбачається, що вказану операцію здійснено в системі "Ощад 24/7" у новому мобільному додатку, підтверджено біометричними даними або ж кодом доступу, який встановлюється на етапі авторизації в мобільному додатку. Для реєстрації і встановлення нового мобільного додатку використовуються реквізити ПК та ПІН-код до неї, які відомі тільки клієнту, а також одноразовий ОТР-паролі, які надаються клієнту в автоматичному режимі на фінансовий номер мобільного телефону.

При цьому з наданої роздруківки смс-повідомлень на вказаний фінансовий номер телефону, наданої Банком, вбачається, що по вказаному рахунку НОМЕР_9 08.04.2023 року - смс-повідомлення від Банку не надходили.

При цьому 08.04.2023 року за вказаним номером телефону (згідно даних Системі ДБО (дистанційного банківського обслуговування) був встановлений новий мобільний додаток (Flumo), зареєстрований 08 квітня 2023 року о 19.32.32 годині з пристрою SM-G975N та створено новий обліковий запис,через який пройшла оскаржувана операція, а о 19:28:49 годин був відправлений текст ОТП -повідомлення з ймовірно кодом для входу в систему Ощад 24/7 # Flumo#.

Згідно відповіді Контакт-центра АТ «Ощадбанк», відповідно до аудіозапису розмови ОСОБА_1 із менеджером контакт-центру АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 зателефонувала до контакт-центу 02.05.2023 року о 10 год 24 хв зі свого фінансового номера телефону НОМЕР_5 щодо блокування облікового запису в Ощад 24/7.

Під час прослуховування запису судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 повідомила, що були зняті кошти з НОМЕР_10 (КР НОМЕР_20), що даної карти немає в неї. Оператор контакт-центру відразу запропонував терміново заблокувати платіжну картку, на що клієнт погодився. Було здійснено блокування НОМЕР_11 ( НОМЕР_12 ), НОМЕР_10 ( НОМЕР_13 ), по причині підозри на шахрайство, заблоковано та закрито обліковий запис в Ощад 24/7. Також, було зафіксовано інформацію про відмову від операцій за 08.04.2023 року, які було здійснено по НОМЕР_10 (КР НОМЕР_20).

Позивачка дійсно повідомила, що в даний момент не знає, де захована її кредитна картка, але багаторазово стверджувала, що ніколи нею не користувалася та не знімала і не переводила кредитні кошти.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, номер її зарплатної картки № НОМЕР_14 диктував її син, якого вона спеціально попросила приїхати після отримання 01.05.2023 року повідомлення про сплату процентів, бо вона взагалі не розуміла, що відбулося і як це виправити.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 користувалася мобільним додатком «Ощад 24/7» та здійснювала за його допомогою операції з переказу коштів зі свого зарплатного рахунку. Останній раз у грудні 2022 року, при цьому облікові записи Клієнта у додатку «Ощад24/7» (WebBanking ) та у мобільному додатку «Ощад24/7» (у старій версії) який в повному обсязі функціонував до 01.11.2023 були створені 31.12.2021 року.

Як вбачається з відповіді АТ "АКБ "КОНКОРД", вказаний переказ 08.04.2023 року був здійснений на картку НОМЕР_2 , рахунок по якій відкритий в АТ "АКБ "Конкорд" на ім`я ОСОБА_2 , 1993 р.н., місце реєстрації м. Харків.

Позиція апеляційного суду

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 4 та 5 частини 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пункту 138 розділу VIІ Положення № 164 Емітент зобов`язаний:

1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення);

2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору;

3) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення;

4) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту;

5) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту;

6) реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.

Згідно з пунктом 40 розділу VIІ Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164(далі - Положення № 164), користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Відповідно до пункту 146 розділу VIІ Положення № 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 08.04.2023 року за номером телефону НОМЕР_15 (згідно даних Системі ДБО (дистанційного банківського обслуговування) був встановлений новий мобільний додаток (Flumo), зареєстрований 08 квітня 2023 року о 19:32:32 годин з пристрою SM-G975N, який відрізняється від пристроїв, якими раніше користувалась позивачка, та створено новий обліковий запис, через який пройшла оскаржувана операція, а о 19:28:49 годин був відправлений текст ОТП-повідомлення з ймовірно кодом для входу в систему Ощад 24/7 # Flumo# (том І а.с. 87).

При цьому з наданої банком роздруківки смс-повідомлень вбачається, що на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_21 такого смс-повідомлення щодо рахунку НОМЕР_22 - 08.04.2023 року не надходило (а.с.83-84 том І).

О 19:36:26 год через "Ощад 24/7" з кредитної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було здійснено переказ на картку АТ «АКБ "Конкорд" НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) в сумі 14 700 грн.

Отже, при розгляді справи не здобуто доказів того, що ОСОБА_1 повідомила чи іншим способом розголосила індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.

Посилання АТ "Ощадбанк" на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Банк не довів того, що ОСОБА_1 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд апеляційної інстанції враховує, що встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

Крім того, апеляційним судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є слабкою стороною у таких цивільних відносинах, відтак правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Зазначене кореспондується з постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 190/2037/23 (провадження № 61-12247св24).

Таким чином користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) та від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) зазначено, що встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд враховує те, що позивачка не користувалась вказаною кредитною карткою, отже негайно повідомила банк про списання коштів, як тільки отримала повідомлення про заборгованість.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такі правові висновки є усталеними у судовій практиці, та на них у достатньому обсязі послався суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивача, дійшов правильного висновку про визнання відсутніми зобов`язання ОСОБА_1 як позичальника зі списання коштів з емітованого АТ "ОщадБанк» електронного платіжного засобу картка № НОМЕР_4 у сумі 14700 грн та зобов`язання АТ «ОЩАДБАНК» анулювати (списати) заборгованість по кредитному ліміту банківської картки № НОМЕР_4 , відкритої на ім`я ОСОБА_1 що виникла з 08.04.2023 року, включаючи нараховані відсотки за кредитом та штрафні санкції за прострочку по кредиту по дату ухвалення рішення по справі.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог, однак оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, витрати відповідача залишаються за його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 14 липня 2025 року