Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 129/2751/23

Провадження № 2/126/61/2025

"02" липня 2025 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Олійник Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_1 до Джулинської сільської ради Гайсинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача Джулинської сільської ради Гайсинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини з тих підстав, що як стверджує, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка, сестра її матері - ОСОБА_2 . Тітка була одинокою людиною, власної сім`ї не мала, тому за нею доглядала її мати ОСОБА_3 . Вони проживали у належній матері квартирі АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла. Маючи намір прийняти спадщину після смерті матері та її сестри (ту частку, яка належала її матері), вона звернулась до приватного нотаріуса Уманського нотаріального округу. Проте, нотаріус їй повідомила, що її мати за життя не оформила своїх спадкових прав після смерті своєї сестри ОСОБА_2 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину їй після смерті тітки відмовлено з підстав пропуску встановленого законодавством строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися для поновлення зазначеного строку до суду. За життя мати не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті сестри, так як тяжко хворіла на онкологію. З 04.02.2019 вона пройшла протягом семи місяців шість курсів хіміотерапії, у зв`язку з чим не могла самостійно пересуватися. Строк прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_2 нею пропущено, оскільки право на спадщину після її смерті виникло лише після смерті матері, ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квітні 2023 року вона звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті тітки. Відповідачем за позовом було визначено територіальну громаду за місцем відкриття спадщини - Уманську міську раду. Однак, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.08.2023 відмовлено з підстав залучення до участі у справі неналежного відповідача. Суд аргументував своє рішення тим, що оскільки спадкове майно - земельна ділянка площею 1,3146 га, цільове призначення:01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0422 розташована на території Шляхівської сільської ради Вінницької області Гайсинського району та земельна ділянка площею 0.59659 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану там же, відповідачем має виступати територіальна громада за місцем знаходження спадкового майна. Просить суд визначити їй, ОСОБА_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Олійник Ю.А. підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити. Стверджує, що в ході розгляду вищевказаної справи було встановлено, що у позивачки була тітка ОСОБА_2 - сестра матері. Тітка була одинокою, хворіла та проживала з матір`ю ОСОБА_1 . Після смерті тітки відкрилася спадщина, але не була оформлена жодним із спадкоємців. Першочерговим спадкоємцем була мати позивачки - ОСОБА_3 , яка не змогла вчасно оформити спадкові права, у зв`язку з тяжким захворюванням, що призвело до обмеження у пересуванні, необхідності проходити курси хіміотерапії. Крім того, ОСОБА_3 не володіла в повній мірі інформацією щодо спадкового майна сестри, відповідно не зорієнтувала позивачку про таке майно. Позивачка, як непрямий спадкоємець, тобто особа, яка набуває право на спадкування не безпосередньо після тітки, а після своєї матері, під час оформлення спадщини після матері дізналася про наявність спадкового майна, що належало тітці. Тобто вона пропустила строк прийняття спадщини не з власної вини, а у зв`язку з тим, що після смерті тітки вона не мала законної підстави реалізувати своє право на спадкування. Про наявність спадкового майна та не оформлення спадщини матір`ю їй стало відомо лише після смерті її матері - ОСОБА_3 . Питання фактичного вступу до спадщини у даному випадку не розглядалося, оскільки такий вступ має місце у випадках: проживання зі спадкодавцем. Спадкоємець, який на день смерті спадкодавця проживав разом з ним, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом шестимісячного строку не подав заяву про відмову від спадщини; фактичне володіння та управління майном. Якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, і він може довести цей факт у суді. Тобто фактичний вступ до спадщини відбувається, коли спадкоємець починає фактично володіти та користуватися спадковим майном без подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу. Це можливо, якщо спадкоємець проживав разом зі спадкодавцем на момент його смерті і не відмовився від спадщини. Крім того, для доведення факту прийняття спадщини через фактичний вступ, необхідно подати докази, які підтверджують, що спадкоємець здійснював дії щодо управління та/або володіння майном: квитанції про сплату комунальних послуг, податків, страхових внесків за майно; документи про ремонт, поліпшення майна; показання свідків, які можуть підтвердити, що спадкоємець користувався майном; будь-які інші докази, що свідчать про фактичне володіння та управління спадковим майном. Згідно з приписами положення підп. 3.20 п. 3 гл. 10 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Спадкодавиця дійсно фактично проживала з матір`ю позивачки, однак зареєстровані вони були за різними адресами, що стало ключовим для нотаріуса, яка винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тим самим спрямувавши позивачку до суду з даним позовом.т Позивачка не вчинила юридично значущих дій щодо отримання спадщини у визначений законом строк, оскільки право на спадкування у неї виникло лише після смерті її матері - сестри спадкодавиці, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також слід звернути увагу суду, що представник відповідача не заперечує щодо задоволення позовних вимог, надав заяву про визнання позовних вимог, тобто обставини та аргументи, викладені у позові, йому відомі, він з ними погоджується, а тому заперечень не має. Враховуючи викладене, у справі наявні виняткові обставини, які об`єктивно унеможливлювали вчасне звернення позивачки із заявою про прийняття спадщини: факт спадкування здійснюється не напряму після спадкодавця - тітки, а після спадкоємця, який мав першочергове право - матері позивачки; наявність тривалого тяжкого захворювання у спадкоємця першої черги - матері позивачки, що об`єктивно позбавило її можливості подати вчасно заяву на спадкування, а також зорієнтувати позивачку щодо можливості допомогти оформити спадщину після сестри. Слід виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, що перешкоджали спадкоємцю прийняти спадщину вчасно. Просить визначити позивачці ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Представник відповідача Джулинської сільської ради Гайсинського району, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання більше двох раз не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заяву відповідача про визнання позову суд не приймає до уваги, оскільки відсутні підтвердження про право особи, котра підписала заяву про визнання позову, на самопредставництво Джулинської сільської ради.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла тітка позивачки, сестра матері позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

Цих фактів ніхто з учасників справи не заперечує, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих доказів або добровільності їх визнання цих фактів, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 .

Цих фактів також ніхто з учасників справи не заперечує, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих доказів або добровільності їх визнання цих фактів, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони також не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 22.02.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її тітки ОСОБА_2 , в установлений законом строк спадщини вона не прийняла, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено. 22.02.2023 заведена спадкова справа № 20 за 2023 рік згідно заяви позивачки, що підтверджується вищевказаною спадковою справою за № 20/2032 від 22.02.2023.

Як видно із відповіді виконавчого комітету Уманської міської ради на запит приватного нотаріуса Н.Пархоменко станом на 01.02.2023 остання реєстрація місця проживання померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою знаходиться адміністративний будинок відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання (Будинок ветеранів). Надати актуальну інформацію щодо осіб, зареєстрованих разом із ОСОБА_2 на день її смерті неможливо, оскільки на день її смерті адреса останньої реєстрації місця проживання - це адреса Будинку ветеранів.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі ст.ст. 1222, 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно до ст.ст. 1258, 1259 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Рішення суду про зміну черговості спадкування у даному випадку відсутнє.

Відповідно до ст. 1265 цього ж Кодексу в п`яту чергу на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Тобто на час відкриття спадщини мати позивачки, сестра спадкодавця ОСОБА_2 була жива і права на спадщину за правом представлення позивачка не набула.

Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 цього ж Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після свої сестри спадкодавця ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в шестимісячний строк після відкриття спадщини нотаріусу не подавала, тобто не прийняла її, що підтверджується копією спадкової справи № 20/2032 від 22.02.2023.

Наявні у справі медичні довідки про лікування ОСОБА_3 в Одеській клінічній лікарні регіонального центру кардіохірургії з 11.12.2015 по 25.12.2015 та про знаходження її під наглядом Уманської міської лікарні протягом сорока років та лікуванні її в 2018 році не підтверджують тих перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, котрі можуть бути визнані судом поважними,

Суд вважає, що байдужість позивачки до своїх прав або небажання дізнатися про них не можуть вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджала їй захищати свої права у строки, встановлені законом. Тому помилкове уявлення про відсутність порушення прав протягом тривалого періоду не може виправдовувати пасивної поведінки позивача та його процесуальної бездіяльності.

Позивачка мала змогу на протязі шести місяців після відкриття спадщини - 04.02.2019 - взнати як про відкриття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , так і про неприйняття спадщини її матір`ю ОСОБА_3 .

Тому суд вважає позов безпідставним, необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Згідно зі ст.ст. 12 ч. 3, 60, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ССПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1259, 1265, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 12 ч.3, 60, 81 ч.1 81, 258-265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до Джулинської сільської ради Гайсинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлений 11.07.2025.

Суддя В. І. Гуцол