Провадження № 22-ц/811/884/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м.Львів

Справа № 466/12686/24

Провадження № 22-ц/811/884/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана його представником ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова, постановлену у м. Львові 30 грудня 2024 року у складі судді Баєвої О.І. у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

17 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Представник позивачів ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 , а саме: земельні ділянки та об`єкти нерухомого майна, що містяться у інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: земельну ділянку площею 0,0069 га, кадастровий номер :06:012:0428, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,0289 га, кадастровий номер :06:012:0430, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,0242 га, кадастровий номер :06:012:0429, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,2016 га, кадастровий номер :01:001:0507, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212; земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :01:016:0198, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 73,8 кв.м, реєстраційний № 24776528; будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 209,9 кв.м, реєстраційний № 24776337. В обґрунтування заяви посилається на те, що позивачами подано до суду позовну заяву про стягнення з відпоівідача в користь позивачів 2 400 000 грн. моральної шкоди та 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що, зважаючи на розмір заявлених позовних вимог через нанесену позивачам моральну шкоду, у них є побоювання щодо неможливості виконання рішення суду та ускладнення виконання рішення суду, оскільки відповідачем може бути відчужено майно, що є у його власності.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 30 грудня 2024 року задоволено заяву представника позивачів ОСОБА_2 про забезпечення позову. В порядку забезпечення позову накладено арешт на майно ОСОБА_3 : земельну ділянку площею 0,0069 га, кадастровий номер :06:012:0428, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,0289 га, кадастровий номер :06:012:0430, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,0242 га, кадастровий номер :06:012:0429, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,2016 га, кадастровий номер :01:001:0507, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212; земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :01:016:0198, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 73,8 кв.м, реєстраційний № 24776528; будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 209,9 кв.м, реєстраційний № 24776337 та заборонено її відчуження.

Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_3 . Зазначає, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вживаючи заходів до забезпечення позову у цій справі, суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення в майбутньому чи істотно ускладнити його виконання. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Вказує, що ухвалою накладено арешт на все майно відповідача, без встановлення суми обтяження та без встановлення вартості майна, на яке накладається арешт. Представником позивача не надано суду доказів, що відповідач намагається відчужити майно, з метою уникнення стягнення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 цього Кодексу заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції вважав, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на майно ОСОБА_3 , а саме: земельну ділянку площею 0,0069 га, кадастровий номер :06:012:0428, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,0289 га, кадастровий номер :06:012:0430, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,0242 га, кадастровий номер :06:012:0429, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; земельну ділянку площею 0,2016 га, кадастровий номер :01:001:0507, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212; земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :01:016:0198, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 73,8 кв.м, реєстраційний номер майна 24776528; будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 209,9 кв.м, реєстраційний номер майна 24776337.

Встановлено, що між сторонами існує спір про відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що ціна позову становить 2 400 000 грн.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд враховує наступне.

Інститут забезпечення позову в правовій системі є важливим механізмом, який гарантує виконання рішень суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів сторін у судових процесах.

У рішенні від 31 травня 2011 року N 4-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини). Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову вживається у випадку якщо позивач має побоювання, які викликані тим, що відповідачем протягом розгляду справи по суті буде вчинено дії, що призведуть до неможливості виконання рішення суду, у разі ухвалення судом рішення про задоволенні позовних вимог.

Різноманітність видів забезпечення позову визначається складністю та численністю правовідносин, до яких вступають учасники судового процесу. Кожен окремий вид забезпечення позову певною мірою відображає специфіку відповідних правовідносин.

Види забезпечення позову нерозривно пов`язані з позовом. Від обґрунтованості та доведеності позовних вимог залежить вжиття або не вжиття судом певного виду забезпечення позову. При цьому питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 дійшла висновку, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Прийняття рішення про задоволення або відмову у забезпечення позову залежить від думки суду, оскільки більшість аргументів, які пов`язані із застосуванням забезпечення позову, мають оціночний характер. Зважаючи на це позивач повинен довести усі обставини та надати докази того, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову рішення суду не можливо буде виконати.

Таким чином, при поданні до суду заяви про забезпечення позову позивач має:

1)обґрунтувати причини звернення з такою заявою;2) підтвердити доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити:1) оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;3) з`ясувати зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;4) ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;5) запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у зв`язку з вжиттям таких заходів.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно із постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає зміні, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню. У цій справі належить застосувати вид забезпечення позову, який відповідає позовним вимогам і є спів мірним із такими. Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що забезпечення позову належить визначити у виді арешту майна в межах ціни позову.

Керуючись ст.ст.149, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана його представником ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 30 грудня 2025 року змінити.

Заяву представника позивачів ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення позову накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в межах ціни позову - 2 430 000 (два мільйони чотириста тридцять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 8 липня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т.І.Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш ___________Р.В. Савуляк