Номер провадження: 22-ц/813/4720/25
Справа № 496/7252/24
Головуючий у першій інстанції Ширінська О. Х.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, на рішення Теплодарського міського суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Ширінської О.Х. 24 лютого 2025 року у м. Теплодар Одеської області, -

встановила:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що 14.10.1995 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 31.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.06.2023 року шлюб між сторонами було розірвано.

У шлюбі у сторін народилося троє дітей, двоє з яких є повнолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає разом із позивачкою.

Відповідач нікому не платить аліменти, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні немає.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 24.02.2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.11.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в сумі 1598 грн. щомісячно.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги стан здоров`я платника аліментів, його матеріальний стан та відсутність заробітку.

Сторони про розгляд справи на 08.07.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився ОСОБА_2 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстрований 14.10.1995 року виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 31.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.06.2023 року шлюб між сторонами було розірвано.

В шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося троє дітей, двоє з яких на даний час є повнолітніми.

Позивачка і відповідач є батьками неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 .

На теперішній час дитина проживає разом із своєю матір`ю та перебуває на її утриманні, що визнав відповідач по справі.

Доводи ОСОБА_1 щодо домовленостей з позивачкою про утримання ним їхнього спільного середнього сина ОСОБА_7 та через це відсутності у майбутньому аліментних претензій з боку позивачки відносно іншої неповнолітньої дитини, є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, не визнані позивачкою і не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що спільний син сторін по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже давно є повнолітнім і, як пояснив відповідач, сам має мінливий дохід.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, у останнього відсутні утриманці, як-то: неповнолітні діти, батьки похилого віку, які потребують догляду, відсутні аліментні зобов`язання.

ОСОБА_1 має ряд захворювань, що підтверджується наявною у матеріалах справи медичною документацією.

Причиною звернення ОСОБА_2 до суду із даним позовом став факт відсутності домовленості між сторонами щодо розміру матеріального утримання з боку батька, ненадання ним повноцінної матеріальної допомоги на утримання сина.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Колегія суддів враховує, що доказів наявності у ОСОБА_1 інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в сумі 1598 грн. щомісячно є безпідставними, оскільки згідно з положеннями ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено до стягнення аліменти у частці від доходу відповідача, апелянт не наділений правом ставити питання про зміну способу стягнення аліментів.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів, останній може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів відповідно до положень ст. 192 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24 лютого 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368,п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2025 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе