У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4682/25

№ 2/183/3702/25

07 липня 2025 року м. Самар

Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Фролова В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2025 року позивач звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2025 року головуючим суддею у справі визначено Фролову В.О.

На виконання вимог ч.6-8 с.187 ЦПК України, судом вжито заходів щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Так, відповідно до Відповіді № 1390812 від 19 травня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відомості щодо адреси реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Згідно з наданою на запит суду відповіддю Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.2-6123/6-25 від 22.05.2025, яка надійшла до суду 03 червня 2025 року та зареєстрована в АСД суду за №21863, за наявними даними ДМС місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено. Рекомендовано звернутися до відповідного органу реєстрації місця проживання територіальної громади.

Як вбачається з відповіді за запит № 2.25-2355 від 04 липня 2025 року Перещепинської міської ради будь які відомості стосовно реєстрації/зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Перещепинської міської ради відсутні.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вбачаються підстави для висновку про необхідність направлення зазначеної цивільної справи за підсудністю до іншого суду, виходячи з такого.

У відповідності до вимог частини 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Окрім цього, у відповідності до ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з відповіді № 1390847 від 19 травня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали справи містять довідку № 08-12/1700 від 12.11.2018 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, до позовної заяви, крім іншого, позивачем долучено Акт, складений комісією Перещепинської міської ради від 10 лютого 2025 року про фактичне місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з березня 2024 року без реєстрації. Разом з цим, матеріали справи не містять відповідної довідки, виданої позивачеві як внутрішньо переміщеній особі.

Як визначено у постанові Верховного Суду № 554/7669/21 від 24.06.2024 реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудні справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

У рішенні ЄСПЛ "Сокуренко і Стригун проти України" суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні раніше згадуваної справи "Занд проти Австрії", зазначено, що термін "судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Прийняття рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для його скасування з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Окрім цього, суд зважає на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, вирішення справи з порушенням правил підсудності може мати наслідком скасування судового рішення, оскільки справу буде розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи наведене, відсутність підстав для розгляду Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області даної справи за правилами частини 1 статті 27 ЦПК України та реєстрацію місця проживання позивача поза межами територіальної юрисдикції даного суду, суд приходить до висновку про те, що справа не підсудна Самарівському міськрайонному суду Дніпропетровської області, а належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за правилами ч.2 ст.28 ЦПК України.

Керуючись ст. 28,31,32, 187, 260, 261, 353- 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И Л А:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати за підсудністю на розгляд Слов`янському міськрайонному суду Донецької області (місцезнаходження за адресою: 84122, Донецька область, Краматорський район, місто Слов`янськ, вулиця Незалежності, будинок 2).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 07 липня 2025 року.

Суддя В.О. Фролова