Справа № 510/1062/25
Провадження № 2/510/1585/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.25 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач позовні вимоги підтримав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 15.06.2014р.; копія розписки від 15.06.2014р.; копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія договору купівлі-продажу від 01.04.2005р.; копія витягу від 19.04.2005р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія акту звірки №3858630-в від 07.05.2025р.; копія довідки про фінансовий стан споживача; копія звіту від 07.05.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості 1/2 частки нерухомості;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2005р. позивачці належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , інша 1/2 частка вищевказаної нерухомості рахується належною відповідачу ОСОБА_3 (також на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2005р.). У 2014р. позивачка домовилась із ОСОБА_3 про купівлю продаж належної йому частки вищевказаного будинку, про що 15.06.2014р. сторони уклали письмовий договір купівлі-продажу, того ж дня у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 80 тис. грн. на рахунок оплати за продану частку нерухомості. Після досягнення домовленості із відповідачем щодо відчуження відповідної частини нерухомості позивачка стала мешкати у всьому житловому будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованому по АДРЕСА_1 , доглядати за ним в цілому, оскільки відповідач виїхав з будинку, особисто ним не користувався, з того часу перейшов мешкати за іншою адресою. З червня 2014р. позивачка зайняла для мешкання весь будинок та фактично володіє ним, використовує цю нерухомість за належністю, користується присадибною земельною ділянкою за цільовим призначенням, обробляє її, сплачує земельний податок та комунальні платежі.

Таким чином, з 2014р. позивачка постійно мешкає у спірному житловому будинку, володіє та розпоряджається ним в цілому. Позивачка фактично, відкрито володіє нерухомістю (всім будинком), стежить за належним технічним станом будинку, сплачує за його утримання комунальні послуги, зробила ремонт. У зв`язку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на вищевказану частку житлового будинку, оскільки вона з 2014 р. володіє та безперервно користується і нею також, слідкує за технічним станом всього будинку, несе витрати у зв`язку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на житло, як власник нерухомості, сплачує земельний податок та за комунальні платежі, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на відповідну частку житлового будинку.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Як було встановлено судом, відповідач є зареєстрованим власником частки житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, з 2014р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє часткою житлового будинку, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним в цілому, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачкою будинком відповідач не пред`являв до позивачки жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брав участі в утриманні частки нерухомості та не ніс витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідач не заперечував щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою часткою житлового будинку є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником всього житла, сплачує комунальні платежі за утримання будинку, земельний податок, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що частка житлового будинку цілком з законних підстав перейшла у володіння та користування ОСОБА_1 , внаслідок чого остання набула право власності на неї за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за набувальною давністю право власності на:

1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК