Справа № 536/55/25
Провадження № 22-ц/4808/913/25
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Баркова В.М., Василишин Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Атаманюком Б.М. 01 травня 2025 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 07 травня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 18.06.2008 року розірваний. У шлюбі народилися дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 01 вересня 2024 року дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжує навчання на першому курсі денного відділення Вищого професійного училища №21 м. Івано-Франківська, не має можливості працевлаштуватись і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Строк закінчення навчання 30.06.2026 року.

Дочка живе з нею та перебуває на її утриманні, однак її (позивачки) доходів не вистачає на утримання дочки.

Відповідач має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

У зв`язку з цим вона звернулася до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, якою з`ясовано, що ОСОБА_5 отримує дохід і, можливо, проходить військову службу у частині НОМЕР_1 . На звернення відділу ДВС до зазначеної військової частини повідомлено, що ОСОБА_5 військову службу у цій військовій частині не проходить.

У зв`язку із ситуацією щодо недостовірної інформації перебування відповідача у військовій частині вимушена була ініціювати кримінальне розслідування, в ході якого виявилося, що відповідач змінив прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », щоб уникнути стягнення по сплаті аліментів.

04 грудня 2024 року відділом ДВС винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника на прізвище « ОСОБА_7 ».

Місцезнаходження відповідача довгий період часу не було їй відомо. Тому вона зверталася до Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону та до Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони. Після проведення всіх розшукових дій місцезнаходження відповідача було встановлено та виявлено зміну ним прізвища і тільки тоді отримала можливість звернутися до суду із цією позовною заявою.

02 січня 2025 року отримала перший платіж по заборгованості по аліментах згідно виконавчого провадження №34887681 у розмірі 11 253,42 грн. Це підтверджує, що боржник отримує заробітну плату.

За таких обставин просила стягнутити з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня досягнення дочкою 18 років, до закінчення нею навчання (а.с.1-3).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 06 січня 2025 року і до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двадцяти трьох років. Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми за один місяць (а.с.59-62).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення періоду, з якого слід стягувати аліменти за час навчання, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що судом залишено поза увагою фактичні дані, надані позивачем на доказ того, що нею були вжиті всі можливі заходи, спрямовані на отримання аліментів на утримання дочки у зв`язку з її навчанням до подання цього позову.

Зокрема, вона зверталася до відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зв`язку з неотриманням аліментів та намагалась встановити місцеперебування відповідача.

У зв`язку із ситуацією щодо недостовірної інформації перебування відповідача у військовій частині вимушена була ініціювати кримінальне розслідування відносно командира військової частини НОМЕР_1 за статтями 366,426, 164 КК України з приводу його можливих неправомірних дій, а також у заяві про злочин просила встановити місце служби військовослужбовця ОСОБА_5 , 1975 року народження та допитати його з приводу ухилення від сплати аліментів. Тобто, розшукову діяльність по встановленню місцезнаходження відповідача вона розпочала задовго до подачі позовної заяви до суду.

Наголошує, що спочатку пошук відповідача не був вдалим, оскільки їй не було відомо про зміну прізвища відповідачем. Також до мобілізації відповідач ніде не працював, тому інформація щодо його даних не могла відображатися в реєстрах.

Місцезнаходження відповідача довгий період часу їй не було відомо і тільки після проведення всіх розшукових дій було встановлено та виявлено зміну прізвища останнього.

Однак, судом не були враховані зазначені обставини.

Вважає, що оскаржуване рішення суду в частині визначення періоду, з якого слід стягувати аліменти з відповідача на час навчання дочки порушує її право на справедливий судовий розгляд та незаконно позбавило її дочку допомоги і утримання від її батька на час навчання, починаючи з 18 років.

З цих підстав просить скасувати рішення суду та задовольнити її вимоги в повному обсязі (а.с.65-68).

Позиція інших учасників справи

Відповідачем ОСОБА_8 ,, в інтересах якого діє адвокат Горин В.М., подано відзив на апеляційну скаргу. Звертає увагу, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей та допомагає їм матеріально, що підтверджується копіями квитанцій за 2023 рік. Також з відповідача стягується заборгованість по аліментних платежах згідно виконавчого провадження № 34887681, на яку посилається позивач у позовній заяві. Незрозумілим є факт встановлення позивачкою місця проживання відповідача, стягнення аліментів за минулий період часу та підсудності справи Кременчуцькому районному суду Полтавської області, оскільки відповідачем законно змінено тільки прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », всі інші дані, такі як РНОКПП та місце реєстрації залишилися незмінними. Крім того, відповідач ОСОБА_8 проживав та проживає за адресою АДРЕСА_1 . У 2023 році ним здійснювалися оплати по аліментних платежах, де платником зазначено ОСОБА_8 , що спростовує інформацію про неможливість позивачки знати про факт зміни відповідачем прізвища. Крім того, позивачка мала змогу звернутись до суду про стягнення аліментів на час навчання дочки після виповнення останній 18 років. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх отримання у зв`язку з ухиленням останнім від їх сплати. Судом вірно зазначено у судовому рішенні, що заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей до 18 років не пов`язана із поданням позову в цій справі, в якій вирішується спір про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Щодо зміни прізвища відповідача, який проходить військову службу, то така обставина не свідчить про те, що позивачка вживала заходів, спрямованих на одержання аліментів з відповідача на утримання дочки у зв`язку з її навчанням до подання цього позову. Крім того, у відповідача на утримання є ще дитина від іншого шлюбу син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який часто хворіє, знаходиться на диспансерному обліку та потребує стороннього догляду в зв`язку із загрозою цукрового діабету. Вважає призначений рішенням суду розмір аліментів цілком достатнім та просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.80-81).

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_2 являються батьками повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області 17.08.2012 року (а.с.5).

ОСОБА_4 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника встановлено, що у провадженні ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №34887681 про примусове виконання виконавчого листа №0907/10633/2012, виданого 02.10.2012 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.6-9).

Згідно диплому серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 закінчила у 2024 році Вище професійне училище №21 м. Івано-Франківська і здобула професію «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» (а.с.12).

Відповідно до довідки №405 від 04.12.2024 року, виданої Вищим професійним училищем №21 м. Івано-Франківська, ОСОБА_4 навчається на 1 курсі Вищого професійного училища №21 м. Івано-Франківська з 01.09.2024 року, форма навчання - денна. Термін закінчення навчання - 30.06.2026 року (а.с.13).

В матеріалах справи наявна платіжна інструкція №1 про внесення на рахунок Івано-Франківського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїв рахунок сплати аліментів ОСОБА_1 за виконавчим провадженням АСВП 34887681 в сумі 11 253,42 грн (а.с.14).

Також в матеріалах справи наявні дублікати квитанцій про сплату на рахунок Івано-Франківського ДВС ОСОБА_8 в рахунок погашення аліментів: 30.10.2023 року 1000,00 грн, 04.08.2023 року - 3000,00 грн, 11.09.2023 року - 1000,00 грн, 10.11.2023 року -1500,00 грн (а.с.45).

Згідно довідки про доходи № 429 від 08.04.2025 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, загальна сума стягнутих аліментів за період з 01.12.2024 року по 31.03.2025 року становить 45 273,65 грн, з якої у грудні 2024 року сплачено аліментів на суму 11 253,42 грн; у січні 2025 року 11343,43 грн; у лютому 2025 року 11338,41 грн; у березні 2025 року 11338,41 грн (а.с.47).

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дітей, які в силу поважних причин не можуть себе самостійно утримувати, забезпечення отримання повнолітніми дочкою, сином коштів, необхідних для її життєдіяльності, що обмежується розумним строком (до досягнення двадцятитрьохрічного віку, але не довше, ніж припинення навчання), оскільки на період навчання вони об`єктивно не можуть бути працевлаштованими на повний робочий день та мати самостійного заробітку, достатнього для задоволення їх потреб на достатньому рівні та потребують матеріальної допомоги з боку батьків.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Щодо стягнення аліментів за минулий період

Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України та правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.05.2020р. по справі № 215/5867/17, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

У висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17 зазначено, що аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнім від їх сплати.

Тобто, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності в сукупності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскаржуваним рішенням суд стягнув з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 06.01.2025 року і до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення періоду, з якого слід стягувати аліменти за час навчання, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

З урахуванням зазначеного суд апеляційній інстанції переглядає судове рішення лише в частині його оскарження, а саме в частині визначення судом періоду стягнення розміру аліментів. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому його законність та обґрунтованість в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відтак, на час розгляду справи (позовну заяву подано 06.01.2025 року, зареєстровано судом 08.01.2025 року) дочка сторін досягла повнолітня ІНФОРМАЦІЯ_4 (19 років 3 місяці на день подання позову), вона продовжує навчання та являється студенткою першого курсу Вищого професійного училища №21 м. Івано-Франківська з 01.09.2024 року, форма навчання денна, термін закінчення навчання - 30.06.2026 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦК України).

Зазначаючи період, за який підлягають стягненню аліменти з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки, позивачка у поданій до суду 08.01.2025 року позовній заяві просила стягнути аліменти в заявленому розмірі з дня досягнення дочкою повноліття і до закінчення нею навчання, але не більше як до 23 років.

Мотивуючи стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, за попередній період (з дня досягнення нею повноліття), позивач посилається на наявність заборгованості у відповідача щодо стягнення аліментів на утримання дітей до 18 років, а також на зміну прізвища відповідача, що з пояснень позивача перешкоджало розшуку відповідача.

Суд відмовив в частині заявлених вимог стягнення аліментів в заявленому розмірі з дня досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 років, вважаючи, що такі вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей до 18 років не пов`язана із поданням позову в цій справі, в якій вирішується спір про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержання у зв`язку з ухиленням останнім від їх сплати.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки він повністю узгоджуються із наявним у матеріалах справи доказам та встановленим судом обставинам з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги, що судом не взято до уваги надані докази на підтвердження розшуку відповідача у зв`язку із зміною ним прізвища, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначено, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності в сукупності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

А незгода з наданою судом оцінкою наявним у справі доказам не свідчить про те, що такі докази не взято судом до уваги.

Звернення до відділу ДВС та прокуратури свідчить про те, що позивачка намагалася реалізувати своє право на отримання аліментів, якщо ці звернення призвели до офіційного розшуку відповідача (наприклад, було відкрито розшукову справу, винесено постанови про розшук), і відповідач дійсно переховувався або ухилявся від сплати аліментів.

Разом з тим, відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву квитанції про сплату ним на рахунок Івано-Франківського ДВС аліментів: 04.08.2023 року - 3000,00 грн, 30.10.2023 року 1000,00 грн, 11.09.2023 року - 1000,00 грн, 10.11.2023 року -1500,00 грн, де зазначено номер виконавчого провадження та прізвище платника « ОСОБА_7 » (а.с.45).

Наявність номера виконавчого провадження та прізвища (нового) у платіжних документах давала ДВС всі необхідні дані для ідентифікації боржника та здійснення виконавчих дій.

Розшук боржника є одним з обов`язків органів державної виконавчої служби (ВДВС) у рамках виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника фізичної особи, а також місцезнаходження майна боржника, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або майна боржника.

В матеріалах справи відсутні складені державним виконавцем акти про неможливість стягнення, постанови про оголошено відповідача в розшук, тощо. Самі по собі звернення позивачки без підтвердження факту ухилення відповідача є недостатніми.

Щодо зміни прізвища відповідача, який проходить військову службу, то така обставина не свідчить про те, що позивач вживала заходів спрямованих на одержання аліментів з відповідача на утримання дочки у зв`язку із її навчанням до подання цього позову.

Крім того, інформація про зміну прізвища відображається у Єдиному державному демографічному реєстрі. Унікальний номер запису в реєстрі (УНЗР), який є незмінним ідентифікатором особи, залишається той самий, але у реєстрі зберігається інформація про попереднє прізвище, а також фіксується нове прізвище після зміни.

Судами у разі пред`явлення позову до фізичної особи в обов`язковому порядку перевіряються відповідачі за інформацією, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі або наявною інформацією у відділах міграційної служби.

Отже, позивач мала можливість пред`явити позов до відповідача з дня досягнення дочкою повноліття, вказавши відоме їй, тобто попереднє його прізвище і останнє відоме місце проживання, а при відкритті провадження у справі суд цю б інформацію перевірив за даними Єдиного державного демографічного реєстру, що б давало підстави на стягнення аліментів з для досягнення дочкою повноліття. Цим своїм правом позивачка не скористалася, позов не пред`явила, а інші наведені нею мотиви не свідчать про ухилення відповідача від сплати аліментів у зв`язку зі зміною прізвища, тому такі аліменти за минулий час стягненню не підлягають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незгоди позивачки із визначеним судом періодом стягнення розміру аліментів не підтверджуються належними та допустимими доказами. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині визначення періоду стягнення розміру аліментів матеріали справи не містять. Таких доказів не додано стороною позивача до апеляційної скарги та не отримано таких доказів і судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

Апеляційна скарга не містить інших доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з часу звернення із даним позовом до суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду в цій частині.

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи про стягнення аліментів є малозначними справами, тому розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 01 травня 2025 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: В.М. Барков

Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 09 липня 2025 року.