Справа № 505/2215/25
Провадження № 2-о/505/203/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Білоуса В.М.

секретар судових засідань Негрескул Д.О.

представника заявника Бондаренка С.А.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника заявника - адвоката Бондаренка Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява представника заявника адвоката Бондаренка С.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що заявниця ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , 17.03.2017 року проживають за адресою по АДРЕСА_1 . 14 червня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб в Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області. На підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2023 року (у справі №505/590/23), ОСОБА_2 усиновив малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, через постійні сварки заявниці із ОСОБА_2 , спільне життя не склалось, в результаті чого вона звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Крім того, у заяві зазначає, що на початку 2025 року ОСОБА_1 припинила з ОСОБА_2 стосунки, після чого в неї життя стало нестерпним, він постійно переслідує її, обзиває нецензурними словами, влаштовує сварки, у зв`язку з чим неодноразово зверталася із відповідними заявами до Подільського РУП про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, що підтверджується листом Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 19.06.2025 року №65814-2025. Після профілактичних бесід працівниками поліці з ОСОБА_2 , нічого не змінилося, він постійно слідкує за заявницею, в темну пору доби приходить і вчиняє безлад, кричить щоб відкрила, вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, погрожує фізичною розправою із залученням сторонніх осіб в месенжері Вайбер. Крім того, 26.06.2025 року ОСОБА_1 зверталась до комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області» за психологічною допомогою, для осіб, які постраждали від домашнього насильства. На підставі звернення, спеціалістами закладу було проведено бесіду з останньою та її дітьми. За результатами складено Акт оцінки потреб сім`ї, сформовано висновок оцінки потреб сім`ї. Просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно ОСОБА_2 , встановивши тимчасові обмеження його прав та покласти на нього обов`язки: заборонити перебувати у місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатись на відстань ближче 1000 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в буд-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Бондаренко Сергій Анатолійович в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини викладені у поданій заяві, заявили клопотання про зміну адреси місця проживання та просили суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно ОСОБА_2 та встановити тимчасові обмеження його прав та покласти на нього обов`язки: заборонити перебувати останньому у місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити наближатись на відстань ближче 1000 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в буд-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, заперечував обставини викладені у заяві, зазначив, що оскільки він не проживає разом із заявницею у господарстві по АДРЕСА_2 , проте там залишилось його особисте майно, яке він має намір забрати, а заявниця йому в цьому перешкоджає та провокує конфлікти, що закінчуються сваркою під час спроб забрати своє майно. Просив суд відмовити у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 305-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб.

Вислухавши пояснення заявниці, її представника та заінтересованої особи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов такого висновку.

Предметом звернення до суду є запобігання та протидія домашньому насильству (психологічного та фізичного), від якого, зі слів заявника, вона потерпає.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п 2. ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження родичів у реалізації своїх прав.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавалася особа, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заінтересована особа є чоловіком заявниці, який на даний час не проживає разом із нею за однією адресою, в одному будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

За змістом поданої заяви заявниця посилається на те, що її чоловік ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне насильство над нею, разом з тим, належних та обґрунтованих доказів таким твердженням вона не надала.

Матеріали справи не містять доказів того, що існують ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків домашнього насильства.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначено: «У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення».

Згідно листів начальника Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області №65814-2025 від 19.06.2025 року та №55220-2025 від 10.06.2025 року, ОСОБА_1 в період з 20.04.2025 року по 12.06.2025 року неодноразово зверталась до Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство), проте до адміністративної відповідальності останній не притягнутий в жодному разі, так як заявниця ОСОБА_1 зверталась із заявою про припинення подальшого розгляду її заяв.

Як вбачається із листа КЗ «Центр надання соціальних послуг Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області» №01/12-122 від 26.06.2025 року, 29.04.2025 року з Поділького РУП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства громадянином ОСОБА_2 , відносно жінки ОСОБА_1 30.04.2025 року мобільною бригадою соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства було здійснено виїзд за місцем проживання останньої, де було з`ясовано, що ОСОБА_2 приходить до будинку ОСОБА_1 , лається, погрожує, вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо неї. Відповідно даною бригадою було проведено бесіду з ОСОБА_1 та складено акт оцінки потреб сім`ї, сформовано висновок потреб сім`ї,

Із скріншотів телефонних повідомлень заявниці та заінтересованої особи вбачається, що вони містять переписку між сторонами, яка не містить ознак погроз, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці та її сім`ї.

Судом достовірно встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 не мешкають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який їм не належить, і що у заявниці та ОСОБА_1 , як подружжя з 28.04.2025 року склалися неприязні стосунки, через що вони мають намір розірвати шлюб та поділити майно, яке їм належить та знаходиться у вказаному господарстві. З приводу цього ОСОБА_1 неодноразово зверталася до органів внутрішніх справ.

У постанові від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 Верховний Суд вказав: «Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису,мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Сам факт звернення заявниці до органів поліції не є безумовною підставою для застосування судом до ОСОБА_2 спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (постанова Верховного Суду від 16 листопада 2022 року, справа № 214/4179/21).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити, що також узгоджується також із правовими позиція викладеними у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа №753/23624/18), від 21 листопада 2018 року у справі №756/2072/18 (провадження №61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі №756/11732/18 (провадження №61-49077св18).

Відповідно до частини 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витирати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4,5,10,12,81,89,259,263-265, 350-6 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника заявника - адвоката Бондаренка Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст повного рішення складено 03 липня 2025 року.

Суддя