КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

(ДОДАТКОВА)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-з/824/962/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Саліхова В. В., Левенця Б. Б.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника позивача адвоката Мєркулової Л. А.

представника відповідача - адвоката Савченко Т. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою адвоката Савченко Тетяни Вікторівни, в інтересах ОСОБА_1 ,

про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 758/1792/24

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року залишено без змін.

24 червня 2025 року від адвоката Савченко Т. В., в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона вказувала на те, що відповідач у відповідності до положень ст. 15 ЦПК України звернувся по правничу допомогу, у зв`язку з чим, ним було понесено відповідні витрати.

Відповідно до вимог частини 1 статті 134 ЦПК України, Відповідачем разом з відзивом на апеляційну скаргу було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Цей розрахунок, викладений у відзиві, включав аналіз апеляційної скарги, підготовку та подачу відзиву, а також участь у судових засіданнях.

Вказує, що фактичні витрати на правничу допомогу в апеляційній інстанції склали 30 000 грн, що включає:

- аналіз апеляційної скарги, підготовку та подачу відзиву (20 000 грн за 10 годин);

- участь у судовому засіданні 12.06.2025 (5 000 грн за 3 години);

- участь у судовому засіданні 19.06.2025 (5 000 грн за 3 години).

Ці витрати підтверджуються відповідними рахунками на оплату (№14 від 26.05.2025, №15 від 12.06.2025, №16 від 19.06.2025) та актами надання послуг з відповідними номерами та датами.

Звертала увагу суду, що станом на день звернення з даною заявою, Відповідачем не було фактично сплачено витрати на правничу допомогу, та відповідно до умов Додаткової угоди від 18.04.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №Б/Н від 25.03.2025 року, сторони дійшли згоди, що оплата за надані послуги на виконання умов договору №Б/Н від 25.03.2024 буде здійснена Замовником після постановлення Київським апеляційним судом кінцевого рішення та вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

На адресу Київського апеляційного суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткових рішення від адвоката Меркулової Л. А., в інтересах ОСОБА_2 , в якому зазначає, що розмір правничої допомоги у сумі 30 000 грн, заявлений представником Відповідача ОСОБА_1, завищений та необґрунтований.

Вказує, що представник відповідача зазначає, що витратила 10 годин на аналіз апеляційної скарги, підготовку та подачу відзиву. Позивач категорично не погоджується з таким твердженням, оскільки справа не є складною, і адвокат об`єктивно не міг витратити стільки часу на ці дії. Крім того зазначає, що незрозуміло, які саме докази збирала представник відповідача, що саме аналізувала і на що пішло 10 годин, враховуючи, що обставини, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, жодним чином не відрізняються від відзиву на позовну заяву. Відсутність нових аргументів або доказів у відзиві на апеляційну скаргу свідчить про штучне завищення часу, витраченого на його підготовку.

Звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних робіт, а також з часом, витраченим адвокатом. Утім, у даному випадку заявлені 10 годин для такої справи є явно неспівмірними та нерозумними.

Зауважує, що представником відповідача не надано жодного підтвердження того, що відповідачем фактично здійснено оплату наданих послуг. Надані рахунки не містять реквізитів банківської установи, які б могли свідчити про сплату. Згідно з пунктом 4.2 Договору про надання правничої допомоги № б/н, сторони домовились, що всі завдання виконуються за передоплатою, і адвокатське бюро розпочинає надання послуг лише після її внесення. Оскільки доказів передоплати немає, це ставить під сумнів факт надання послуг відповідно до умов договору та, як наслідок, право на відшкодування таких витрат.

Звертає увагу суду на те, що частина восьма статті 141 ЦПК України та усталена практика Верховного Суду (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16) чітко вказують, що витрати мають бути документально підтверджені та доведені, зокрема, квитанціями, платіжними дорученнями з відміткою банку або іншими банківськими документами. Відсутність таких доказів є підставою для відмови у відшкодуванні.

Підкреслює, що згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, що підтверджують розмір витрат, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником Відповідача не було зроблено відповідної заяви про намір подати докази витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Це порушення встановленого процесуального строку, що, відповідно до цієї ж норми, є підставою для залишення такої заяви без розгляду.

Позивач звертає увагу суду на те, що безпосередньо відповідач є службовою особою, зареєстрованою у гуртожитку. Його фінансовий стан навряд чи дозволяє сплачувати послуги у заявленому розмірі (30 000 грн). Заявлені витрати становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Зауважує, що відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат. Наданий опис є занадто загальним і не дозволяє об`єктивно оцінити фактичний обсяг та складність виконаних робіт. Справа не є складною, що не вимагало значних часових витрат адвоката. З огляду на це, заявлена вартість послуг є завищеною і не відповідає критеріям співмірності, встановленим частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Савченко Т. В., в інтересах ОСОБА_1 підтримала подану заяву з підстав та доводів, викладених в ній.

Адвокат Меркулова Л. А., в інтересах ОСОБА_2 просила залишити без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення адвоката Савченко Т. В., в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Меркулової Л. А., в інтересах ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви та заперечення на заяву, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23).

З матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «ТЕТЯНИ САВЧЕНКО» 25.03.2024 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. У п. 4.1 договору вказано, що вартість послуг за надання правничої допомоги встановлюється за усною домовленістю між сторонами в ході переговорів, та визначається в залежності від складності виконаної роботи та витраченого адвокатом часу. У п. 1 додаткової угоди від 18.04.2025 до того ж договору вказано про те, що сторони дійшли згоди, що оплата за надані послуги на виконання вимог умом договору № Б/Н від 25.03.2024 буде здійснено Замовником після постановлення Київським апеляційним судом кінцевого рішення та вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

На виконання умов договору адвокатом Савченко Т. В. надано ОСОБА_1 правову допомогу, а саме: Аналіз апеляційної скарги, підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу (10 годин); участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 12.06.2025 (3 годин); участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 19.06.2025 (3 годин).

На підтвердження наданих послуг заявником надано акт надання послуг і виконаних робіт № 14 від 26.05.2025, акт надання послуг і виконаних робіт № 15 від 12.06.2025 та акт надання послуг і виконаних робіт № 16 від 19.06.2025 де зазначено детальний опис робіт до договору про надання правничої допомоги № Б/Н від 25.03.2024 із переліком наданих послуг та зазначенням їх вартості.

Також на підтвердження наданих послуг надано рахунки на оплату послуг відповідно до актів виконаних робіт.

Наявність договірних відносин між адвокатом та клієнтом у справі, що розглядається, підтверджувалася ордером, договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою до нього, актами виконаних робіт.

Відтак, адвокат Савченко Т. В. довела надання послуг ОСОБА_1 , тож витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані.

Визначаючи розмір відшкодування, колегія суддів апеляційного суду виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

В заяві адвокат Савченко Т. В. просить стягнути із позивача ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Первинні документи щодо погодження з клієнтом переліку послуг правничої професійної допомоги не можуть вважатися достовірним та достатнім доказом факту прийняття їх (послуг) виконання таким клієнтом. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 269 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за доцільним зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 5 000 грн, оскільки заявлений розмір витрати не відповідає критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат.

Керуючись ст. ст. 246, 270, 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Савченко Тетяни Вікторівни, в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 08 липня 2025 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов