Справа № 504/1111/25
Номер провадження 2/504/2244/25
08.07.2025с-ще Доброслав
Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Литвинюк А.В.
за участю секретаря Батяла М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Доброслав в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Андрія Стоєва в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної довкіллю унаслідок вчинення кримінального правопорушення, порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та незаконного вилову водних біоресурсів у сумі 183 600 гривень,
Згідно обвинувального вироку, у невстановлений час та місці, але не пізніше 15.04.2024 року, ОСОБА_1 за попередньою змовою із невстановленою у ході дізнання особою, не маючи відповідного законного дозволу на рибний добувний промисел, виданого компетентним органом, знаходячись на березі Чорного моря у межах села Сичавка Южненської міської територіальної громади Одеського району Одеської області, маючи єдиний протиправний умисел на незаконний вилов водних живих ресурсів, використовуючи заборонене для рибалок-любителів знаряддя лову рибальські сітки (ятері) здійснили незаконний вилов водних живих ресурсів: риби виду «Атерина» у кількості 10 800 одиниць, чим порушили:
- п.1 ч.1 розділ IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022 року, забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову, як сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів;
- ст.27 Закону України «Про тваринний світ», любительське і спортивне рибальство, у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування;
- ст.52-1 Закону України «Про тваринний світ», заборонені знаряддя добування об`єктів тваринного світу, для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.
Вiдповiдно до постанови Кабінету Міністрів України №1042 від 29.09.2023 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» своїми протиправними діями ОСОБА_1 та одна невстановлена у ході дізнання особа, здійснили незаконний вилов водних живих ресурсів, а саме риби виду «Атерина» у кількості 10 800 одиниць, загальною вартістю 183 600 грн, чим завдали матеріальний збиток державі в особі Южненської міської ради Одеського району Одеської області (на теперішній час Південнівської міської ради Одеського району Одеської області) у розмірі 183 600 грн та заподіяли істотну шкоду рибним запасам України.
Вказаний вирок Комінтернівського (нині Доброславського) районного суду Одеської області набрав законної сили 17.01.2025 року.
Відповідно до ст.13 Конституції України, ст.ст.3-5 Закону України «Про тваринний світ» та ст.39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.
Згідно зі ст.27 Закону України «Про тваринний світ» та ст.26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.
Крім того, ст.34 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу.
Частиною 1 ст.63 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 4 ст.63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі.
Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю.
Частиною 2 ст.293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.
Відповідно до вимог ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Станом на момент звернення з позовом до суду шкоду, заподіяна незаконним виловом водних живих біоресурсів внаслідок вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища, у добровільному порядку не відшкодовано.
Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1190 ЦК України зазначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з цим, вина відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, встановлена вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.12.2024 у справі № 504/2537/24, в силу вимог ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним виловом водних біоресурсів.
Враховуючи викладене, шкода в розмірі 183 600 грн, заподіяна незаконним виловом водних біоресурсів, підлягає стягненню з ОСОБА_1 у повному обсязі на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету.
Відповідно до ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Враховуючи, що на даний час збитки, заподіяні унаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у сумі 183 600 грн відповідачем добровільно не сплачені, вбачаються підстави для їх стягнення у судовому порядку.
Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди.
Згідно з вимогами п.7 ч.3 ст.29, п.4 ч.1 ст.691 Бюджетного України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, належать до надходжень Державного та місцевих бюджетів і сплачуються на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів у розмірах 30, 20 та 50 відсотків, відповідно.
Незаконний вилов водних біоресурсів здійснено із водойми Чорного моря у межах села Сичавка Южненської (нині Південнівської) міської територіальної громади Одеського району Одеської області.
Таким чином, шкода, заподіяна ОСОБА_1 унаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, у сумі 183 600 грн підлягає перерахуванню у дохід місцевого бюджету на розподільчий рахунок Південнівської (колишньої Южненської) міської ради Одеського району Одеської області для її подальшого перерозподілу між бюджетами відповідно до ст.ст.29,69-1 Бюджетного кодексу України.
Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України та п.2 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Доброславською окружною прокуратурою 24.02.2025 на адресу Південнівської міської ради Одеського району Одеської області направлено запит №58-947вих-25 щодо самостійного захисту міською радою своїх інтересів шляхом подання цивільного позову до ОСОБА_1 .
Згідно відповіді Південнівської міської ради Одеського району Одеської області від 04.03.2025 № 128/12-07 міською радою не вживалися заходи щодо стягнення із ОСОБА_1 та невстановленої у ході дізнання особи майнової шкоди, спричиненої довкіллю унаслідок вчинення кримінального правопорушення, та не планується вжиття таких заходів у майбутньому.
Вказане свідчить про не здійснення органом місцевого самоврядування захисту законних інтересів держави під час їх порушення.
Крім цього, даний позов пред`являється Доброславською окружною прокуратурою в інтересах Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль), як спеціально уповноваженого органу державного контролю у вказаній сфері, а спричинена державі шкода підлягає зарахуванню на зазначений єдиний розподільчий казначейський рахунок.
З урахуванням місця вчинення кримінального правопорушення, у даному випадку органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль).
Відповідно до Положення про Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль), затвердженного наказом Держрибагентства від 15.02.2024 року №77 «Про перейменування територіальних органів Державного агентства меліорації та рибного господарства України», Одеський рибоохоронний патруль є територіальним органом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих (Держрибагентство), діє ускладі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується, виконує завдання щодо реалізації державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства.
Згідно з п.20 зазначеного Положення Одеський рибоохоронний патруль має самостійний баланс, відповідні рахунки в органах Казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, може мати власні логотипи та емблему, бланки та штампи, тобто відповідно до ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України може бути позивачем у суді.
Відповідно до п. 7.4 Положення Одеський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Зважаючи на викладене, чинним законодавством визначено, що на теперішній час орган уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною рибних запасів, у тому числі вживати заходи до відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби у судовому порядку, а саме Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль).
Доброславською окружною прокуратурою скеровано 26.02.2025 лист №58-1026вих-25 до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) про надання інформації щодо пред`явлення або запланованих заходів щодо пред`явлення позову про стягнення завданої шкоди.
Листом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) №1-5-9/484-25 від 04.03.2025 року підтверджено, що відповідні заходи, спрямовані на відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням не вживались, а завдана шкода добровільно не відшкодована.
Таким чином, цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, Південнівською міською радою Одеського району Одеської області та Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) не заявлено та жодних дій щодо стягнення шкоди, завданої державі кримінальним правопорушенням не вжито, що свідчить про неналежне здійснення останніми наданих законом повноважень.
Згідно положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.56 ЦПК України не передбачено необхідність доведення наявності умислу посадових осіб на невиконання чи неналежне виконання своїх посадових обов`язків. За змістом зазначених статей підстави для представництва прокурором інтересів держави виникають, зокрема, у разі не здійснення їх захисту органом місцевого самоврядування, при цьому законодавчі акти це не пов`язують з наявністю чи відсутністю умислу у діях чи бездіяльності посадових осіб вказаних органів. Крім того, вищезазначеними статями не передбачено, що не здійснення чи неналежне здійснення захисту інтересів держави, має бути пов`язано виключно з умисними діями чи бездіяльністю посадових осіб уповноважених органів. Виникнення у прокурора підстав для представництва інтересів не пов`язано також із притягненням до відповідальності посадових осіб органу, який не здійснює чи неналежним чином здійснює захист інтересів держави.
Також, за змістом Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів держави не наділені повноваженнями щодо притягнення чи ініціювання притягнення відповідних посадових осіб уповноважених органів до відповідальності.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 08.02.2019 року у справі №915/20/18 дійшов однозначного висновку про можливість представництва органами прокуратури в суді органів місцевого самоврядування, а отже і інших органів державної влади.
Відповідно до п.5.6 постанови від 16.04.2019 року у справі №910/3486/18 Верховним Судом зазначено, що прокурор не повинен встановлювати причини невиконання уповноваженими державою органами відповідних функцій у спірних відносинах.
При цьому, Верховний Суд також зауважує, що прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Враховуючи викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області та Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) згідно зі ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.131-1 Конституції України являється несплата відповідачем вищевказаної шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що значно ослаблює економічні основи держави та потребує прокурорського реагування.
Таким чином, прокурор правомірно та обґрунтовано відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст.ст.23,24 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України звертається до суду з даним позовом, у зв`язку із тим, що вказаним органом відповідні заходи на виконання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища не вживаються.
Таким чином, на даний час наявні підстави і визначена законом можливість для пред`явлення прокурором даного позову.
На виконання ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» про свій намір звернутись з даним позовом прокурор повідомив Південнівську міську раду Одеського району Одеської області та Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль).
Згідно із ч.3 ст.28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. З огляду на вказане, з урахуванням місця вчинення кримінального правопорушення, позов було надіслано для розгляду до Комінтернівського (нині Доброславського) районного суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В.
Ухвалою суду від 25.03.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, разом з тим, від Доброславської окружної прокуратури на адресу суду 21.05.2025 року надійшла заява, в якій прокурор окружної прокуратури Т. Касян підтримує заявлений позов, з підстав, викладених в ньому, просить його задовольнити та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Крім іншого, 19.05.2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» до суду звернулася представник Південнівської міської ради Одеської області Воробко Т.Г., в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимови підтримала в повному обсязі.
Також 04.04.2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» до суду звернулася представник Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області Гродська А.В., в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимови підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом надсилання ухвали суду, копії позову з додатками та судових повісток за місцем проживання, однак, у судове засідання, призначене на 08.07.2025 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Приймаючи до уваги, що судова повістка про слухання справи на 21.05.2025 року було отримана ним особисто, а судова повістка про слухання справи на 08.07.2025 року була повернута поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, оскільки, надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
Відповідно до п.2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятих 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів (далі Рекомендації), якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоб представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
У п.7 Рекомендацій передбачено, що ілюстрацією повноважень публічних обвинувачів у системі загального права є визнання або анулювання шлюбів, захист дітей або недієздатних осіб і реєстрацію або припинення діяльності асоціацій та фондів. Іншою групою повноважень публічних обвинувачів є правовий контроль публічної адміністрації та інших юридичних осіб під кутом зору відповідності їх діяльності закону. В цілому, ці повноваження покладені на публічного обвинувача з міркувань публічного інтересу та захисту прав людини і, як правило, здійснюється в суді.
З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.1 ст.129 Конституції України).
Крім того, відповідно до ч.3,5 ст.16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 року №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом «суд знає закони» під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц (провадження №14-104цс19).
Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів справи, із метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у сфері відшкодування шкоди, завданої водним живим ресурсам, Доброславською окружною прокуратурою 24.02.2025 року на адресу Південнівської міської ради Одеського району Одеської області направлено запит №58-947вих-25 щодо самостійного захисту міською радою своїх інтересів шляхом подання цивільного позову до ОСОБА_1 .
Згідно відповіді Південнівської міської ради Одеського району Одеської області від 04.03.2025 року №128/12-07 міською радою не вживалися заходи щодо стягнення із ОСОБА_1 та невстановленої у ході дізнання особи майнової шкоди, спричиненої довкіллю унаслідок вчинення кримінального правопорушення, та не планується вжиття таких заходів у майбутньому.
Також, Доброславською окружною прокуратурою скеровано 26.02.2025 року лист №58-1026вих-25 до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) про надання інформації щодо пред`явлення або запланованих заходів щодо пред`явлення позову про стягнення завданої шкоди.
Листом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) № 1-5-9/484-25 від 04.03.2025 року підтверджено, що відповідні заходи, спрямовані на відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням не вживались, а завдана шкода добровільно не відшкодована.
Отже, попри очевидність допущеного відповідачем правопорушення, Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) та Південнівською міською радою Одеського району Одеської області самостійно не вжито вичерпних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих ресурсів.
Відповідно позов про стягнення зі ОСОБА_1 збитків до суду не заявлено, у зв`язку із чим, кошти до місцевого бюджету до цього часу не відшкодовано, що призводить до неможливості виконання відповідних природоохоронних та соціальних програм.
Таким чином, оскільки уповноважені органи неналежно виконують обов`язки із захисту інтересів держави, наявні підстави для звернення прокурора до суду з таким позовом в межах своєї компетенції, передбаченої ст.131-1 Конституції України, ст.ст.23,24 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про належний та передбачений законодавством порядок звернення прокурором з відповідним позовом.
Незаконний вилов водних біоресурсів ОСОБА_1 здійснено із водойми Чорного моря у межах села Сичавка Южненської міської територіальної громади Одеського району Одеської області.
Таким чином, шкода, заподіяна ОСОБА_1 унаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, у сумі 183 600 грн підлягає перерахуванню у дохід місцевого бюджету на розподільчий (колишньої Южненської) міської ради Одеського району Одеської області для її подальшого перерозподілу між бюджетами відповідно до ст.ст.29,69-1 Бюджетного кодексу України.
Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1190 ЦК України зазначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з цим, вина відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, встановлена вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.12.2024 у справі №504/2537/24, в силу вимог ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним виловом водних біоресурсів.
Враховуючи викладене, шкода в розмірі 183 600 грн, заподіяна незаконним виловом водних біоресурсів, підлягає стягненню з ОСОБА_1 у повному обсязі на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету.
Доброславською окружною прокуратурою, Південнівською міською радою одеського району Одеської області та Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) не подавалися інші позови до цього ж відповідача з тим самим предметом позову та з тих самих підстав.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про тваринний світ»; Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища»; Правилами любительського і спортивного рибальства, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року №700, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», Постановою Кабінету Міністрів України №1042 від 29.09.2023 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів».
Відповідно до ст.ст.3-5 Закону України «Про тваринний світ» та ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону мають право: на загальне і спеціальне використання об`єктів тваринного світу; мати у власності окремі об`єкти тваринного світу; на компенсацію шкоди, завданої дикими тваринами. Громадяни відповідно до закону зобов`язані: охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин; сприяти відтворенню відновлюваних об`єктів тваринного світу; використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону; відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.
Відповідно до ст.13 Конституції України, ст.ст. 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та ст.39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.
Згідно з ст.27 Закону України «Про тваринний світ» та ст.26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.
Крім того, ст.34 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу.
Відповідно до п.1 ч.1 розділ IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022 року, забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову, як сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів.
Частиною 1 ст.63 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, у порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1042 від 29.09.2023 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» затверджено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів у водних об`єктах України.
Відповідно до ст.ст.68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Пунктом «б» ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Згідно із ст.ст.47,68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, завдана порушенням природоохоронного законодавства підлягає стягненню та зарахуванню на спеціальні рахунки місцевого бюджету, у даному випадку до фонду охорони навколишнього природного середовища Південнівської міської ради Одеського району Одеської області.
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив норми законодавства України про охорону навколишнього природного середовища та своїми діями спричинив шкоду інтересам держави на суму 183 600 грн, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях.
Таким чином, Доброславською окружною прокуратурою під час пред`явлення позову судові витрат не понесено.
Оскільки при поданні позову судовий збір у відповідності до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не сплачувався, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у дохід державного бюджету України.
Керуючись Законами України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», Правилами любительського і спортивного рибальства, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року №700, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», ст.ст.324,1166 ЦК України, ст.ст.12,13,56,76,81,89,141,263-265,274,280-282,354,355 ЦПК України, суд -
Позовну заяву керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області Андрія Стоєва в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної довкіллю унаслідок вчинення кримінального правопорушення, порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та незаконного вилову водних біоресурсів у сумі 183 600 гривень задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у сумі 3028 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя : Литвинюк А. В.