Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/653/25
Провадження № 2/935/220/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Сьомак Л.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» звернувся до суду із позовом в якому просять суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №1437511 від 12.02.2024 року у розмірі 47 937,49 грн.

В обґрунтування позову вказують, що 12.02.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1437511. За умовами договору відповідачу надано кредит у розмірі 6 500 грн. з терміном користування 352 дні.

Зазначають, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника відповідно до умов договору.

14 жотвня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14102024, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору № 1437511 від 12.02.2024 року.

Разом з тим відповідач не виконує свої зобов`язання, кредитні кошти не повертає, не сплачує проценти за користування коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 47 937,49 грн., яка складається з: 6499,99 грн. заборгованість за основним зобов`язанням(тілом кредиту), заборгованість за нарахованими процентами 38 187,50 грн., пеня 3250 грн. Оскільки відповідач заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлена про розгляд справи належним чином відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить відмітка працівника пошти про вручення одержувачу рекомендованого поштового відправлення № 365, згідно даних трекінгу поштового відправлення. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст.279ЦПКУкраїни суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 лютого 2024 року року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1437511, який підписаний позичальником одноразовом електронним ідентифікатором 12.02.2024 року о 20 год 37 хв.

За умовами договору відповідачу надано кредит у розмірі 6500 грн. з терміном користування 352 днів.(п. 1.4. договору).

Термін повернення кредиту визначений у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору, у якому вказано кінцевий термін повернення 29.01.2025 року.

Відповідно до п. 1.5 договору ти процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка 2,5 % в день яка застосовується у межах строку кредиту.

Орієнтовна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою становить 215 448,90 % річних.

Відповідно до п. 2.1 кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами банківської картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3.1. Договору проценти нараховуються на залишок поточної заборгованості за кожен день користування кредитними коштами (факт/факт).

Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек Україна» від 05.11.2024 року слідує, що 12.02.2024 року о 20 год. 39 хв. грошові кошти у сумі 6 500 грн. перераховано на платіжну карту № НОМЕР_1 .

14 жовтня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14102024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги,строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14102024 слідує, що відповідач ОСОБА_1 вказана боржником за кредитним договором №1437511, розмір боргу становить 47 937,49 грн..

Відповідно до наданого розрахунку слідує, що сума заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1437511 від 12.02.2024 року, за період з 12.02.2024 до 29.01.2025 року становить 47 937,49 грн., яка складається з: 6499,99 грн. заборгованість за основним зобов`язанням(тілом кредиту), заборгованість за нарахованими процентами 38 187,50 грн., пеня 3250 грн.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 12.02.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1437511, у формі електронного документу з використанням одноразового електронного ідентифікатора, що підтверджується належнимим і допустимии доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір чи його окремі положення недійсними не визнано.

На підставі укладеного договору відповідачем отриманий кредит шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 6 500 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який вказаний у договорі кредиту. Підтвердження отримання відповідачем коштів є довідка ТОВ «Пейтек Україна» від 05.11.2024 року яка наявна у матеріалах справ.

Тобто ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором від 12.02.2024 року виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до визначених умов договору.

Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень, або доказів повернення наданих кредитних коштів. Не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача, та не отримання грошових коштів на вказану банківську карту.

Разом із тим позивач, як новий кредитор просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами, які утворилися за період з 12.02.2024 року до 29.01.2025 року(353 календарних дні).

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так на підтвердження розміру заборгованості позивач надає розрахунок, який не є належним і допустимим доказом у частині як нарахованих відстоків, так і застосованих штрафів. Зокрема у такому розрахунку вказано про його складення директором ТОВ «Слон кредит»(первісний кредитор), в той же час особу директора чи інша уповноважена особа, яка формувала такий розрахунок не вказана. Відсутня печатка такого підприємства.

Крім того у частині належності такого доказу суд враховує, що в такому розрахунку містяться розбіжності при формуванні такого звіту. Заборгованість сформована ТОВ «Слон кредит» до 29.01.2025 року включно тобто після укладення договору факторингу, за яким новим кредитором вказано позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів. При цьому ТОВ «Слон кредит» зазначено про формування такого звіту станом на 14.10.2025 року і період прострочення становить 219 днів, що не відповідає наданому розрахунку, який здійснено до 29.01.2025 року.

Крім того з тексту долученого протоколу створення та первірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.01.2025 року неможливо достеменно встановити, що саме долучений до позову розрахунок є тим самим за змістом документом, що підписаний директором ТОВ «Слон кредит», враховуючи наведені розбіжності та відстуність інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦПК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За таких обставин наданий позивачем розрахунок не є належним та допустими доказом на підтвердження заявленого розміру відсотків, тому за недоведеністю відсутні підстави стягнення з відповідача суми відсотків.

Крмі того відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Водночас позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3250 грн. за договором від 12.02.2024 року, тобто в період дії воєнного стану, тому в частині стягнення неустойки слід відмовити. Крім того позов не містить жодного обгрунтування нарахування такої пені враховуючи, що у розділі 6 паспорті споживчого кредиту до укладеного між сторонами договору від 12.02.2024 року вказано, що пеня за таким договором відсутня.

Таким чином загальна сума боргу ОСОБА_1 за вищевказаним договором про споживчий кредит від 12.02.2024 року становить 6 499,99 грн, що є сумою заборгованості за основною сумою боргу, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. З огляду на вказане вище суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково на 13,56 %, на суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 328,56 грн.. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище на підставі ст.ст. 512,526, 512, 517, 1046, 1049,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 76-89, 141, 259, 263-265-268, 274, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 12.02.2024 №1437511 в розмірі 6 499, 99 грн. та судовий збір у розмірі 328,56 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення решти розміру заборгованості за відсотками та пені, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄРДПОУ 35625014, місцезнаходження: м. Київ, вул. С.Петлюри, буд.3001032

Відповідач:. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2

зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО