Справа № 584/1514/24
Провадження № 2/584/195/25
УХВАЛА

09.07.2025 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Данік Я.І.,

за участі: секретаря Кравченко А.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Гудімової О.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м.Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із позивачем, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дитина проживає з нею, однак зареєстрований разом із відповідачем, змінити адресу реєстрації дитини вона не може, оскільки відповідач заперечує проти цього, крім того, відповідач не забезпечує всіх потреб дитини.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що їх малолітня дитина ОСОБА_4 , на даний час проживає з матір`ю ОСОБА_3 , і він з цього приводу ніколи не висловлював жодних заперечень. Натомість позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим за його зверненням органом опіки та піклування був установлений графік, за яким позивачка повинна забезпечити йому можливість спілкування з дитиною, проте вона від цього ухиляється, зокрема, виїжджаючи з м.Путивль разом з дитиною.

Представник позивачки у судовому засіданні підтвердив, що малолітня дитина ОСОБА_4 , проживає разом з матір`ю, та стверджував, що на момент звернення до суду спір існував.

Представник третьої особи заявила, що відповідач звертався до Служби у справах дітей виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області з приводу вирішення питання того, що ОСОБА_3 перешкоджає йому бачитися з дитиною. Крім того, вона зазначила, що позивачка зверталася до служби для комісійного розгляду питання щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю і їй надавався список документів, які необхідно подати комісії для розгляду даного питання. Однак всіх необхідних документів нею надано не було, у зв`язку з чим вказане питання на розгляд комісії не виносилося. Також зазначила, що позивачка надавала службі той самий обсяг документів, який долучено до позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.13 ЦПК України учаснику справи надано право розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, нормативне визначення принципу диспозитивності надає сторонам право вільно розпоряджатися предметом спору і процесу.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

За правилами ст.160 СК України місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З викладеного випливає, що місце проживання малолітніх дітей з батьками після розірвання шлюбу за відсутності спору між ними визначається за спільною згодою матері та батька, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Із позовної заяви та пояснень представника позивача та відповідача, наданих в судовому засіданні, слідує, що між сторонами спір щодо визначення місця проживання дитини, як такий відсутній.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки сукупність усіх наведених вище фактичних обставин дає підстави стверджувати про відсутність предмета спору щодо визначення місця проживання дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.І.Данік