465/3382/19
4-с/465/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Гайдучок І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича у виконавчому провадженні № 62020580 щодо примусового виконання виконачого листа у цивільній справі №465/3382/19, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича у виконавчому провадженні № 62020580 у якому здійснюється примусове виконання виконачого листа у цивільній справі №465/3382/19.

Скаргу обґрунтовує тим, що постановою приватного виконавця Меленчука В.І. від 11.06.2025 здійснено опис та накладено арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_2 , а саме 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вона є власницею квартири, яка перебуває у спільній частковій власності. Вважає дії приватного виконавця незаконними, привтаними, як на її думку, виконавець не мав права описувати та накладати арешт на майно, оскільки це порушує її права як співвласниці квартири.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.07.2024 прийнято до розгляду скаргу та призначено судове засідання з її розгляду.

В судовому засіданні скаржниця та її представник надали аналогічні пояснення, викладені у скарзі, скаргу підтримали та просили її задоволити.

Стягувач ОСОБА_3 та приватний виконавець Меленчук В.І. в судовому засіданні, кожен окремо, заперечили проти задоволення скарги, зазначили, що дії приватного виконавця відповідачють вимогам чинного законодавства в частині, що стосуються примусового виконання рішення суду.

Крім того, стягувач зазначив, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження та не має процесуального права звертатися з такою скаргою.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконачого провадження, суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2020р. у цивільній справі №465/3382/19, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти за договорами позики в розмірі 3087990 (три мільйони вісімдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 61 коп., з яких: 2737413 ( два мільйони сімсот тридцять сім тисяч чотириста тринадцять) гривень сума основного боргу, 25807 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сім) гривень компенсація за користування чужими коштами, 102547 ( сто дві тисячі п`ятсот сорок сім) гривень 41 копійку 3% річних та 324771 ( триста двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят одну) гривню 61 коп. інфляційні втрати, судовий збір з розгляду справи у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень.

На виконання рішеня суду у справі видано виконавчий лист.

07.05.2020р. приватним виконавцем Меленчуком Володимиром Ігоровичем відкрито виконавче провадження ВП №62020580 з виконання виконавчого листа у цивільній справі № 465/3382/19, виданого 30.04.2020р.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року, тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов"язань, покладених на нього згідно виконавчого листа у циивільній справі №465/3382/19, виданого 30 квітня 2020 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 3 097 595, 61 грн.

Зокрема, постановою встановлено навмисне ухилення боржником ОСОБА_2 від виконання судового рішення у справі №465/7301/16-ц та вчинення дій, спрямованих на неможливість виконання такого в майбутньому.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.03.2023р. подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича про розшук боржника ОСОБА_2 у цивільній справі №465/3382/19 задоволено, оголошено розшук ОСОБА_2 , який доручено провести ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2024р. у задоволенні заяви адвокатки Рибчинської Вікторії Валеріївни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , про скасування та перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2020 року у цивільній справі №465/3382/19 відмовлено за безпідставністю.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.129-1 Конституції України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.3 ЗУ "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Зважаючи на те, що боржник ОСОБА_2 і надалі не виконує рішення суду, приватний виконавець звернувся з поданням про надання дозволу на реалізацію 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , в порядку ст. 440 ЦПК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2024 подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської областіи Меленчука Володимира Ігоровича про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна під час виконання рішення суду у цивільній справі № 465/3382/19 залишено без задоволення.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

В матеріалах скарги міститься постанова приватного виконавця Меленчука В.І. від 11.06.2025 про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_2 , а саме 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Скаржниця ОСОБА_1 , покликаючись на норми ЗУ "Про виконавче провадження", ввважає дії приватного виконавця неправомірними, такими, що порушують її законні права та інтереси, як співвласниці 2/3 частки квартири.

Ч.1 ст.14 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до змісту ч.1,2 ст.15 цього Закону, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 447 ЦПК України, передбачено вичерпний перелік осіб, які можуть звертатися до суду із скаргою на дії державного чи приватного виконавця.

Так, згідно із статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, які вже неодноразово досліджені судом, боржником у виконавчому провадженні № 62020580 з виконання виконавчого листа у цивільній справі №465/3382/19 є ОСОБА_2 , відповідач у справі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження № 62020580 з виконання виконавчого листа у цивільній справі №465/3382/19, виданого 30.04.2020р., а відтак, в силу вимог ЦПК України та ЗУ "Про виконавче провадження" позбавлена процесуальної можливості звертатися до суду із скаргою на дії приватного виконавця, що здійснюються у вказаному криимінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЗУ "Про вконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21) зазначено, що «у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».» Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2024 у справі № 2-186/05.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 757/48626/24.

Статтями 450 та 451 ЦПК України, не врегульовано питання вирішення скарги, яку подала особа, яка не наділена правом подавати таку скаргу. Відтак, виходячи із приписів частини 9 статті 10 цього ж Кодексу, щодо застосування судом закону за аналогією, вважаю, що слід застосувати норми ЦПК України, які регулють питання закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.447 453 ЦПК України, -

постановив:

Провадження з розгляду скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича у виконавчому провадженні № 62020580 щодо примусового виконання виконачого листа у цивільній справі № 465/3382/19 - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя В. Кузь