РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бессарабової Т.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мєдвєдєвої А.В. через систему «Електронний суду» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачкою перебував у фактичних шлюбних відносинах з 2019 до серпня 2024. Від цих відносин вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення фактичних відносин з вересня 2024 дитина проживає з ним і перебуває на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка як мати не цікавиться вихованням, розвитком та здоров`ям сина, не спілкується з ним, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно сина, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Просить позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з неї на його користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 05.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

13.06.2025 до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 , в якій вона позовні вимоги ОСОБА_1 визнала повністю, просить розглянути справу у її відсутність.

15.07.2025 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-30/684 від 15.07.2025 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мєдвєдєва А.В. в підготовче судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити повністю.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі РА ЗМР по Хортицькому районув підготовче судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49, ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачкою ОСОБА_2 ухвалити рішення.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ст.11 цього Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ст.171 СК України закріплює, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд встановив, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення в серпні 2024 фактичних шлюбних відносин між сторонами малолітня дитина мешкає разом з батьком - позивачем у справі ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №228 «Веселка» ЗМР №01-10/40 від 02.06.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти. Вихованням ОСОБА_3 наразі опікується бабуся ОСОБА_4 , яка супроводжувала дитину під час проходження медичного огляду для зарахування до дитячого садка, виявляє зацікавленість у консультаціях і рекомендаціях вихователів, відвідує батьківські збори. Дитина охайна та доглянута, хлопчик доброзичливий, відкритий, охоче грає з дітьми, активний, полюбляє малювати.

Згідно з декларацією №0001-2Н6Н-2210 від 16.06.2025, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігаються у лікаря КНП «Правобережний центр первинної медико-санітарної допомоги» ЗМР Макарової Д.Д .. Декларацію уклала ОСОБА_4 .

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наразі перебуває на військовій службі.

Згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2018, яке набрало законної сили 17.03.2018, ОСОБА_2 була позбавлена батьківський прав відносно дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та з неї стягнуті аліменти на утримання дітей.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації по Хортицькому району ЗМР №21-01/03-30/684 від 15.07.2025 ним визнано доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До вказаного висновку додано:

-акти обстеження умов проживання, складені 18.12.2024, 28.01.2025, 06.03.2025, 10.04.2025, 08.05.2025, 10.06.2025 спеціалістами служби (управління) у справах дітей по Хортицькому району ЗМР, згідно з якими малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, квартира мебльована новими меблями, комунікації підключені. Санітарно-гігієнічний стан відповідає нормам. В наявності є побутова техніка: газова піч, пральна машинка, холодильник, бойлер. Дитина має окрему кімнату, в якій облаштоване місце для сну, комод та шафа з одягом та взуттям. Для дитини організований куточок для розвитку з іграшками, книжками та канцелярією;

-висновок оцінки потреб сім`ї, складеного 10.06.2025 спеціалістом служби (управління) у справах дітей по Хортицькому району ЗМР, згідно з яким малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_4 мати дитини ОСОБА_2 у вересні 2024 залишила у неї сина та зникла, місце її знаходження їй невідомо, фінансово дитину не забезпечує, жодного разу сина відвідувала, не цікавиться його розвитком та здоров`ям. Батько дитини ОСОБА_1 є військовослужбовцем, підтримує з дитиною щоденний телефонний зв`язок, матеріально утримує.

-акт оцінки потреб сім`ї/особи та висновок оцінки потреб сім`ї, складені за період з 16.06.2025 до 19.06.2025 ЗМЦСС, згідно з якими ОСОБА_2 проживає в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 . Санітарно-гігієнічний стан житла незадовільний, потребує вологого прибирання та косметичного ремонту. Умови для проживання та розвитку дитини наразі відсутні. Зі слів ОСОБА_2 , її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 з бабусею, батько ОСОБА_1 служить у ЗСУ, дитина відвідує дитячий садок у Хортицькому районі. Під час оцінки потреб сім`ї від ОСОБА_2 відчувався сильний запах алкоголю. Також зі слів останньої вона упродовж місяця вживає алкогольні напої, підтвердила, що має залежність, планує звернутися до лікаря. Вона інколи бачиться з дитиною, приносить продукти.

-письмові пояснення ОСОБА_4 , в яких вона зазначила, що постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою нею проживає її син ОСОБА_1 , з 2019 стала мешкати співмешканка сина ОСОБА_2 . Від сумісного життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , її онук. ОСОБА_2 з самого початку проживання разом вживала спиртні напої, але не кожного дня, після народження сина стала вживати кожного дня, часто уходила на декілька днів. Дитина залишалася з нею та батьком, вихованням та утриманням дитини не займалася, при дитині влаштовувала сварки. У вересні 2024 ОСОБА_2 пішла з дому, її місце знаходження невідомо, за адресою реєстрації вона не мешкає, постійно змінює номер телефону. З вересня 2024 її онук ОСОБА_3 постійно проживає з нею та батьком, останній наразі служить, повністю утримує дитину, постійно з ним спілкується телефоном, приймає участь в його вихованні, у вільний від служби час знаходиться разом з сином. ОСОБА_2 з вересня 2024 життям дитини не цікавиться, про стан здоров`я не піклується, веде аморальний спосіб життя. Також ОСОБА_2 рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2018 вже позбавлена батьківських прав відносно своїх інших трьох дітей.

-письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких вона зазначила, що ознайомлена з позовною заявою про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Так, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є не лише невиконання батьками обов`язків щодо виховання дитини, а саме факт ухилення батьків від виконання цих обов`язків, яке слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) особи, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

В рішенні ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що позбавлення батьківських прав означає розірвання сімейних зв`язків між батьком (матір`ю) та дитиною, а й відтак позбавлення дитини її коріння буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Позбавлення батьківських прав за відсутності таких виключних обставин не відповідає цілям, зазначеним у ст.8 Конвенції, є невиправданим та непропорційним втручанням у право на повагу до сімейного життя.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що відповідачка ОСОБА_2 повністю визнала позовні вимоги, обставини, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги, не оспорювала. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Так, в даній справі судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 після припинення фактичних подружніх відносин з позивачем свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона тривалий час не зустрічається і не спілкується з ним, заходів для забезпечення належних умов його розвитку не приймає, станом здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги добровільно не надає, що свідчить про її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

При цьому, суду наданий висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який складений за результатами ретельної перевірки умов життя дитини, його батьків та є обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань та загальних засад судочинства, з метою захисту якнайкращих інтересів дитини, забезпечення його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд вважає необхідним позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частині заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття.

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 1211,20грн.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

Керуючись ст.7,19,141,150,155,164,166,171,180,182 Сімейного кодексу України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141,200,206,259,263-265,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2025 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 1211,20грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Мурашова

16.07.2025