Справа № 645/4726/25
Провадження № 2-з/645/26/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання Лазаренко К.О.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія Альтекс" в особі представника Мухутдінова Рустама Джурайовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія Альтекс" в особі представника Мухутдінова Рустама Джурайовича звернулося 11.07.2025 року через систему "Електронний суд" до Немишлянського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 , державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати будь-які правочини щодо нерухомого майна:

- земельної ділянки з кадастровим номером .14:001:0131, площею 0.15 га Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101,

- житлового будинку з гаражем дії. "А-1" загальною площею 312,7 кв.м., житловою площею 117.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/2052/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія Альтекс" (Код , адреса: Україна, 61166, Харківська область, м. Харків, пр. Науки, буд. 40). 14.02.2023 року постановою Господарського суду Харківської області по зазначеній справі було визнано ТОВ "Компанія Альтекс" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Призначено ліквідатором ТОВ "Компанія Альтекс" арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича. В межах виконання своїх повноважень представник заявника, як ліквідатор ТОВ "Компанія Альтекс", 06 червня 2024 року звернувся до Господарського суду Харківської області в межах справи №922/2052/22 про банкрутство ТОВ "Компанія Альтекс" з позовною заявою про стягнення з Відповідача - ОСОБА_2 , суми передплати в загальному розмірі 1 232 000,00 грн. Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 року у справі № 922/2052/22 (922/1985/24) було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" в особі ліквідатора Мухітдінова Р.Д та вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Позивача суму передплати у розмірі 1232000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 14784,00 грн. 05.12.2024 року Господарським судом Харківської області було видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 07 листопада 2024 року. Після відкриття виконавчого провадження на примусове виконання наказу Господарського суду Харківської області від 05.12.2024 року по справі 922/2052/22 (922/1985/24), з інформації наданої приватним виконавцем з`ясувалося, у ФОП ОСОБА_2 немає достатніх коштів на банківських рахунках або іншого ліквідного рухомого та нерухомого майна, за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги ТОВ "Компанія Альтекс" як стягувача. Натомість було встановлено, що в період з 11.06.2024 року (дата відкриття провадження у справі №922/2052/22 (922/1985/24)) по 11.02.2025 року за ФОП ОСОБА_2 було зареєстровано певне нерухоме майно, яке в подальшому, тобто після відкриття провадження у справі, було відчужено, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером .14:001:0131, площею 0.15 га та житловий будинок з гаражем дії. "А-1" загальною площею 312,7 кв.м.. житловою площею 117.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, даний актив було відчужено шляхом укладення ОСОБА_2 договору дарування (серія та номер: 678, виданий 16.07.2024) з ОСОБА_3 , який, на думку заявника, є пов`язаною особою. Заявник вважає, що такий безоплатний правочин, в результаті якого боржником було виведено єдиний цінний актив у вигляді земельної ділянки з житловим будинком, підпадає під ознаки фраудаторного, тобто такого, що укладений на шкоду кредитору - ТОВ "Компанія Альтекс" з метою ухилення від виконання зобов`язань. Так, з метою відновлення порушених прав ТОВ "Компанія Альтекс" як кредитора, заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання недійсним даного договору дарування (серія та номер: 678 виданий 16.07.2024).

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18 (провадження № 61-15167св21).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У постанові від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.

Тому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами; 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позову, заявник наголошує на тому, що рішенням Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 року у справі № 922/2052/22 (922/1985/24) було задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" в особі ліквідатора Мухітдінова Р.Д та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Позивача суму передплати у розмірі 1232000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 14784,00 грн..

До пред`явлення вказаного позову та під час розгляду справи Господарським судом Харківської області заходів забезпечення не вживалося.

11 липня 2025 року представником заявника було отримано ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова по справі №645/4600/25, однак, під час спроби вчинення дій щодо виконання даної ухвали, виявилося, що фактично це здійснити неможливо, оскільки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вже не є власником вищевказаного майна.

Так, з Витягу сформованого за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" було отримано інформацію про те, що оспорювані земельна ділянка з кадастровим номером :14:001:0131, площею 0.15 га, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 та житловий будинок з гаражем дії. "А-1" загальною площею 312,7 кв.м., житловою площею 117.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 були ПОВТОРНО відчужені, на цей раз за договором дарування (серія та номер: 283, виданий: 07.07.2025,) укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Заявник вважає, що такі дії безспірно суперечать принципу добросовісності, передбаченому частиною 1 статті 3 ЦК України, та є зловживанням своїми цивільними правами на шкоду кредитору та прямо вказують на недобросовісну поведінку відповідачів по справі.

У зв`язку із наведеним, заявник вважає, що після подання позову про визнання недійсним договору дарування, відповідачі можуть в будь-який момент відчужити майно (земельну ділянку та житловий будинок), яке на сьогодні знаходиться у власності ОСОБА_3 , що в майбутньому може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача ТОВ "Компанія Альтекс", за захистом яких заявник звернувся до Немишлянського районного суду міста Харкова.

Заявник вважає, що відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду справи №922/2052/22 (922/1985/24) вже були здійснені недобросовісні дії щодо ухилення від виконання зобов`язання (відчуження нерухомого майна) після пред`явлення до нього позову та відкриття Господарським судом Харківської області провадження у справі, тому з метою уникнення повторення даного прецеденту, забезпечення позову є необхідним.

Крім того, представник заявника ОСОБА_4 повідомив, що на виконання ч. 4 статті 152 ЦПК України, ним, як ліквідатором ТОВ "Компанія Альтекс" протягом 10 днів буде пред`явлено позов до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), предметом цього позову буде визнання недійсним договору (серія та номер: 678. виданий 16.07.2024) про дарування житлового будинку з гаражем дії. "А-1" загальною площею 312,7 кв.м. житловою площею 117.5 кв .м. та земельної ділянки з кадастровим номером .14:001:0131, площею 0.15 га за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких умов, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, слід дійти висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у цій справі доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, а саме:земельної ділянки з кадастровим номером .14:001:0131, площею 0.15 га Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та житлового будинку з гаражем дії. "А-1" загальною площею 312,7 кв.м., житловою площею 117.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що належать на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

При цьому, суд звертає увагу на те, що заборона відчуження вказаного майна жодним чином не обмежує відповідача в праві користування майном, обмеження стосується лише права відчуження даного майна на час розгляду спору судом.

Такий вид забезпечення позову у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору та співмірний із вимогами, які має намір заявити ТОВ "Компанія Альтекс" до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Суд також враховує, що негативним наслідком незабезпечення позову є можливість (у тому числі умисно) реалізації належного відповідачу ОСОБА_3 нерухомого майна. Тому у випадку набрання законної сили можливим рішенням суду про задоволення позовних вимог ТОВ "Компанія Альтекс", примусове виконання такого рішення суду може бути утруднено або взагалі неможливе у зв`язку з відсутністю у відповідача майна.

Стосовно вимог заяви ТОВ "Компанія Альтекс" про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати будь-які правочини щодо нерухомого майна, суд зазначає, що в даному випадку такий вид забезпечення позову, як накладення заборони відчуження на нерухоме майно, а саме:земельну ділянку з кадастровим номером .14:001:0131, площею 0.15 га Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та житловий будинок з гаражем дії. "А-1" загальною площею 312,7 кв.м., житловою площею 117.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, є достатнім для забезпечення виконання можливого рішення суду у даній справі, а тому підстав для застосування інших вказаних у заяві засобів забезпечення позову не суд вбачає.

Також суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб здійснюється в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Такі висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

З урахуванням наведеного, заява Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія Альтекс" в особі представника Мухітдінова Рустама Джурайовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальність "Компанія Альтекс" в особі представника Мухітдінова Рустама Джурайовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити частково.

У порядку забезпечення позову заборонити відчуження:

- земельної ділянки з кадастровим номером .14:001:0131, площею 0.15 га Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 );

- житлового будиноку з гаражем літ. "А-1" загальною площею 312,7 кв.м., житловою площею 117.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В іншій частині заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Суддя О.Ю.Алтухова