УХВАЛА

11 липня 2025 року

м. Київ

справа № 466/2002/23

провадження № 61-8130ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівна про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виключення запису про право власності, визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:

- визнати недійним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 28 лютого 2020 року ОСОБА_2 , зареєстроване приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. за № 270;

- виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності/довірчої власності: 35721499, зареєстрований

28 лютого 2020 року приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, об`єкт нерухомого майна житловий будинок, загальна площа 352,4 кв.м, житлова площа 182,7 кв.м, адреса: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 1/3 частки ОСОБА_2 ;

- визначити ОСОБА_1 додатковий строк 5 місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 лютого 2020 року № 270 на прізвище

ОСОБА_2 , видане та зареєстроване приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

02 липня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у справі № 466/2002/23.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) свідчить, що повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року, складено 27 травня 2025 року, а отже подання касаційної скарги 02 липня 2025 року є пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Безпосередньо у касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року, яке мотивовано тим, що копію оскаржуваної постанови представник ОСОБА_1 - адвокат Васів Ю. М. отримав безпосередньо в приміщенні суду - 03 червня 2025 року, на підтвердження чого надала копію заяви про отримання постанови суду від 29 травня 2025 року.

Втім, заявником не враховано, що на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у розпорядженні Верховного Суду відсутні матеріали цивільної справи № 465/2002/23, які б могли підтвердити або спростувати наведені нею причини пропуску строку на касаційне оскарження.

При цьому в касаційній скарзі відсутні відомості про те, чи отримувала сама ОСОБА_1 оскаржену постанову апеляційного суду.

Крім того, з оскаржуваних судових рішень вбачається, що адвокат Васів Ю. М. представляв інтереси ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанції.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29 червня 2023 року № 3200-IX.

З урахуванням внесених до процесуального закону змін, частиною шостою статті 14 ЦПК України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Відповідно до відомостей картки руху документу, копію постанови Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року доставлено до Електронного суду - 29 травня 2025 року.

За змістом частини другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У разі подання клопотання про поновлення пропущеного строку заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

За таких обставин наведені у касаційній скарзі підстави для поновлення строку касаційного оскарження наразі недоведені, а отже на даний час не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання суду доказів, які підтверджують обставини, що зазначені заявником як підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Такими доказами можуть бути зокрема довідка суду в якому зберігаються матеріали справи № 466/2002/23 з відображенням у ній інформації про те, чи наявні у справі докази вручення ОСОБА_1 копії постанови Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року, або копії матеріалів справи № 466/2002/23 в хронологічному порядку після оскарженої постанови апеляційного суду, а також зазначення відомостей про дату отримання оскарженої постанови апеляційного суду представником заявника в суді апеляційної інстанції - адвокатом Васів Ю. М. в підсистемі Електронний Суд ЄСІКС, та зазначення поважних причин неподання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику оскарженої постанови апеляційного суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у справі № 466/2002/23 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення заявнику копії цієї ухвали.

У разі, якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян