Справа№ 953/7669/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Лютянської Н.С.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Грищенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя сооба: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, відповідно до якої просить розірвати договір довічного утримання, укладений 19.08.2020 між нею та відповідачкою, посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А., зареєстрований у реєстрі за № 1-221 та застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання шляхом скасування запису про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :14:017:0031, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :14:017:0031, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Скасувати обтяження (заборону відчуження) на нерухоме майно, на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну, накладені за договором довічного утримання, укладеного між нею, ОСОБА_1 та відповідачкою, ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А., зареєстрований у реєстрі за № 1-221. Стягнути з відповідачки судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.08.2020 між нею та відповідачкою укладений спірний договір довічного утримання (догляду). Відповідно до п.6 спірного договору, з урахуванням укладеного 24.10.2020 Договору про внесення змін до Договору довічного утримання (догляду), посвідченого Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою 19.08.2020, зареєстрованого у реєстрі за № 1-221, відповідачка взяла на себе зобов`язання по наданню позивачці довічного утримання та догляду, який було визначено у вигляді: забезпечення позивачки житлом шляхом права довічного проживання у відчужуваному житловому будинку; забезпечення продуктами харчування, медичними препаратами, здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (прання, прибирання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки один раз на тиждень, якщо у тому буде потреба). Пунктом 7 Договору передбачено, що грошова оцінка зазначених в цьому договорі видів матеріального забезпечення, що надаються позивачці, за згодою сторін визначається щомісячно у розмірі не менше однієї мінімальної пенсії, встановленої діючим законодавством.

Зазначає, що відповідачка взяті на себе обов`язки за спірним договором не виконує, матеріального забезпечення позивачці не надає. Позивачка самостійно забезпечує себе продуктами харчування, самостійно прибирає та утримує житловий будинок. Через незадовільний стан здоров`я позивачка неодноразово зверталась за медичною допомогою та консультацією лікарів та самостійно сплачувала надані послуги і купувала медичні препарати. Невиконання відповідачкою зобов`язань за спірним договором щодо догляду позивачки також підтверджується виїздами відповідачки на тривалий проміжок часу закордон. Також, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації житловий будинок з надвірними будинками, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 було пошкоджено та позивачка вимушена самостійно займатися відновленням пошкодженого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 16.08.2024, визначено головуючу суддю у справі- Лисиченко С.М.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину відповідачкою державного кордону України та міжнародні пункти пропуску у період з 19.08.2020 по теперішній час .

23.08.2024 електронним шляхом до суду надійшла інформація, витребувана з Державної прикордонної служби України.

03.10.2024 електронним шляхом до суду надійшов відзив представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Грищенка О.В., зі змісту якого вбачається, що відповідачка позовні вимоги не визнає. В обґрунтування заперечень зазначає, що з 2017 року відповідачка на прохання відповідачки допомагала їй у домашньому господарстві, прибиранні будинку та прибудинкової території, придбанні та готуванні їжі, а також у городі. У результаті довготривалої всебічної допомоги з боку ОСОБА_2 , від позивачки надійшла пропозиція укласти договір довічного утримання, що й було здійснено 19 серпня 2020 року. Після укладення Договору ОСОБА_2 продовжувала так саме допомагати ОСОБА_1 у господарстві, сумлінно виконуючи свої зобов`язання за Договором. З моменту здійснення правочину й до теперішнього часу відповідачка не має вільного доступу до будинку та навіть ключів від нього. В березні 2022 року з метою захисту здоров`я та життя ОСОБА_1 від повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, за попереднім узгодженням із позивачкою, ОСОБА_2 перевезла її у більш безпечніший район міста у квартиру рідної сестри свого колишнього чоловіка за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 проживає на даний час та уникає зустрічей із відповідачкою.

Зазначає, що з жовтня 2022 року по листопад 2023 року ОСОБА_2 перебувала у Німеччині, де на той час знаходились її донька з онукою та потребували допомоги. Проте, добре розуміючи свої зобов`язання за Договором, ОСОБА_2 у період знаходження за кордоном просила допомагати у господарстві та забезпечувати ОСОБА_1 продуктами харчування та ліками своїх друзів та близьких. Крім того, у цей же період часу за пропозицією відповідачки ОСОБА_1 мала намір приїхати до ОСОБА_2 у Німеччину, у зв`язку із чим друзі відповідачки допомагали позивачці отримати паспорт для виїзду за кордон, але згодом ОСОБА_1 відмовилась від подорожі та залишилась у м.Харкові. З огляду на наведене, твердження позивачки про невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором довічного утримання (догляду) не відповідають дійсним обставинам справи, не мають жодного достатнього та допустимого доказу, а тому вважаємо позовні вимоги ОСОБА_1 не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

04.10.2024 електронним шляхом до суду надійшла відповідь на відзив представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Апазіді К.Ю., зі змісту якої вбачається, що відповідачка у своєму відзиві на позовну заяву вказує, що сумлінно виконує свої обов`язки за Договором довічного утримання (догляду) від 19.08.2020 на підтвердження чого не було надано жодного доказу.Щодо тверджень відповідачки про уповноваження інших осіб щодо догляду позивачки, представник позивачки зауважує, що належних доказів надання позивачкою згоди на передання обов`язків відповідачки за Договором члену (-нам) її сім`ї та/або її близьким матеріали справи не містять. Навпаки, відповідачкою підтверджується факт неналежного виконання нею взятих на себе зобов`язань за Договором.

21.10.2024 електронним шляхом до суду надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Грищенка О.В. про виклик та допит свідків.

Протокольною ухвалою суду від 22.10.2024 задоволено заяву представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Грищенка О.В. про виклик та допит свідків.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.10.2024 підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені у змісті письмових заяв по суті справи.

У судовому засіданні відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на підстави, зазначені у змісті заяв по суті справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові заяви по суті справи, допитавши свідків, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 серпня 2020 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі- відчужував, позивачка), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі- набувач, відповідачка), укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А., зареєстрований у реєстрі за № 1-221 ( далі- Договір).

Відповідно до умов Договору ОСОБА_1 , передала у власність ОСОБА_2 належні їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :14:017:0031, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :14:017:0031. розташовані: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. "a1", літ. "а2", житловою площею 37,3 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м., сарай літ. "В", льох літ. "3", вбиральня літ. "Н", душ літ. "Л", навіс літ. "О". "П", огорожа № 3,9-:-13, колонки №№ 7. 8. вимощення № ІІ.

Згідно з п.5 Договору, відчужувач стверджує, що вчинення цього правочину не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб. та/або вищевказані особи не мають права проживання чи користування відчужуваним житловим будинком надвірними будівлями та земельною ділянкою, про що доведено до відома Набувача.

Відповідно до п.6 Договору, за згодою сторін обов`язок набувача по наданню відчужувачу довічного утримання та догляду визначається у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому будинку: забезпечення продуктами харчування; забезпечення медичними препаратами: здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (прання, прибирання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки один раз на тиждень, якщо у тому буде потреба). У разі смерті ОСОБА_1 поховати її за християнськими традиціями.

Грошова оцінка зазначених в цьому договорі видів матеріального забезпечення, що надаються відчужувачу, за згодою сторін, визначається щомісячно у розмірі не менше однієї мінімальної пенсії, встановленої діючим законодавством.

Згідно з п.8 Договору, набувач гарантує, що відчужувач залишає за собою довічне право проживання у вказаному житловому будинку та право користування усім житловим будинком в надвірними будівлями та усією земельною ділянкою. Відчужувач не має права вселяти та реєструвати у відчужуваному житловому будинку інших осіб. Набувач з моменту підписання цього договору не має права продавати, дарувати, закладати вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та земельну ділянку, укладати щодо них договори застави, передавати її у власність до припинення дії цього Договору. Випадкова загибель житлового будинку, одержаної Набувачем, не звільняє її від обов`язків, взятих на себе за цим договором.

Пунктом 9 Договору погоджено, що у разу неможливості подальшого виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача можуть бути передані по додатковій угоді за згодою відчужувача члену сім`ї набувача або іншій особі за їхньою згодою. Відмова у наданні згоди на передавання обов`язків набувача за цим договором іншій особі може бути оскаржена в суді згідно чинного законодавства України.

Цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю Відчужувача (п.12 Договору).

Договір містить заборону відчуження зазначеного в договорі майна - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 . А також заборону відчуження зазначеного в договорі майна - земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 .

24 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено Договір про внесення змін до Договору довічного утримання (догляду), посвідченого Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою 19 серпня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за №1-221, яким на підставі ст.651 ЦК України, сторони дійшли згоди внести наступні зміни до Договору, а саме: викласти п. 6 Договору у наступній редакції: "За згодою сторін обов`язок Набувача по наданню Відчужувачу довічного утримання та догляду визначається у вигляді: забезпечення Відчужувача житлом шляхом права довічного проживання у відчужуваному житловому будинку; забезпечення продуктами харчування: забезпечення медичними препаратами; здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг (прання, прибирання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки один раз на тиждень, якщо у тому буде потреба). У разі смерті ОСОБА_1 поховати її за християнськими традиціями." Другий абзац п. 6 Договору вважати пунктом 7.

Даний Договір про внесення змін набирає чинності з моменту його підписання та нотаріального посвідчення та є невід`ємною частиною Договору довічного утримання (догляду), посвідченого Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою 19 серпня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-221.

Договір засвідчено державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А., зареєстрований у реєстрі за № 1-221.

Згідно з даними, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки №370652590 від 20.03.2024 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями і спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер :14:017:0031, будівлі і споруди: прибудови літ. "a1", літ. "а2", сарай літ. "В", льох літ. "3", вбиральня літ. "Н", душ літ. "Л", навіс літ. "О". "П", огорожа № 3,9-:-13, колонки №№ 7. 8. вимощення № ІІ, на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання, серія та номер 1-221, виданого 19.08.2020 Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою. Інформація про державну реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження: 37830317 від 19.08.2020, заборона на нерухоме майно, обтяжувач - ОСОБА_1 .

Відповідно даних листа КНП «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради від 12.08.2024 №671/0/627-24, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має «Декларацію про вибір лікаря» з лікарем КНП «МП № 3» ХМР загальної практики сімейним лікарем- ОСОБА_3 з липня 2022 року. 3 липня 2022 зверталась за медичною допомогою до лікарів поліклініки за фахом ревматолога, травматолога, хірурга, терапевта, офтальмолога, консультована гінекологом. Пройшла обстеження амбулаторно. Отримувала систематично медикаменти з гуманітарної допомоги: Тіара дуо 80/12,5 тіара соло 80 мг. клопідогрель 75 мг. Отримувала ліки за програмою «Доступні ліки». В 2023 році була консультована невропатологом, дерматологом, гінекологом. Знаходилась під спостереженням терапевта. Отримувала рецепти на медикаменти за програмою «Доступні ліки». В лютому 2024 року пройшла комплексне амбулаторне обстеження 12.02.2024 ЕКГ: ритм синусів, правильний. ЧСС80, ЕОС вліво, ГЛМІШ. ФГ ОГК 15.02.2024 № 10- легеневі поля без вогнищево-інфільтративних змін з двох сторін, пневмофіброз, аорто- склероз (вікова норма). 26.02.2024 консультована гінекологом. Знаходилась під спостереженням терапевта, отримувала рецепти по програмі «Доступні ліки». Консультована терапевтом 06.08.2024. Виписані рецепти по програмі «Доступні ліки». Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 3 ст., ГМЛШ, ризик СН П А ст. Первинний поліостеартроз. Хронічний, атрофічний гастрит, стадія ремісії. Початкова вікова катаракта. Мозолі та омозолілості правої стопи. Постменопауза. Неповний матково-вагінальний пролапс. Лікувальні і трудові рекомендації: режим амбулаторний; дієта № 1/10 по Повзнеру; Tiara duo 80/12.5 зранку; Тіара соло 80 мг 1т вечір; совмастатин 20 мг 1 таб. після вечері; Бісопролол 5 мг 1т/д.; клопідогрель 75 мг 1 таб. після вечері.

24.04.2023 ОСОБА_1 звернулася із заявою про включення до програми УВКБ ООН по відновленню приватних житлових будинків №К-К-126, щодо відновлення пошкодженого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , якою підтвердила, що у неї немає власних коштів самостійно провести ремонт свого будинку, вселиться не пізніше ніж через місяць після закінчення ремонту або (за погодженням з УВКБ ООН), проінформована про умови та обмеження Програми УВКБ ООН щодо відновлення приватних житлових будинків, які постраждали внаслідок бойових дій.

Згідно даних листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 22.08.2024, надані на виконання ухвали суду від 20.08.2024 вбачається, що ОСОБА_4 12.08.2022 виїхала за межі України через пункт пропуску Шегині, 12.09.2022 в`їхала на територію України через пункт пропуску Шегині, 30.03.2022 виїхала за межі України через пункт пропуску Шегині, 02.11.2023 в`їхала на територію України через пункт пропуску Шегині.

Судом встановлено та не заперечувалося відповідачкою, що позивачка з моменту укладення спірного Договору та на час розгляду даної справи за власні кошти придбає необхідній їй ліки та сплачує комунальні послуги.

Зазначений факт підтверджується: касовими чеками, наданими позивачкою, оригінали яких безпосередньо досліджені судом; квитанціями та виписками з карткового рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про оплату за комунальні послуги.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що позивачка є другою дружиною її діда, а відповідачка рідна тітка. Пояснила, що з позивачкою на даний час вона спілкується не менше 3 разів на тиждень у телефонному режимі. До лютого 2022 року вона відвідувала позивачку один раз на тиждень, інколи, один раз на два тижні. Зазначила, що їй відомо зі слів позивачки, а також доньки відповідачки та інших знайомих, що відповідачка в період з 2020 року до повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, тобто 24.02.2022, будь-якої фінансової допомоги чи допомоги у вигляду продуктів харчування, купівлі ліків, позивачці не надавала. Знає, що відповідачка допомагала позивачці по догляду за городом. Позивачка за власні кошти сплачувала комунальні послуги та купувала собі ліки.

Пояснила, що під час війни відповідачка виїхала за територію України. Із зазначеного періоду часу будь-якої допомоги відповідачка позивачці не надавала. Позивачка власними силами відновлювала будинок, який був пошкоджений у результаті ракетного обстрілу, а також надалі, після проведення ремонтних робіт, прибирала у будинку. Іноді позивачці допомагали сторонні особи, в тому числі і сусіди.

Позивачка не повідомляла їй про те, що ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надавали їй будь-яку допомогу, в тому числі фінансову.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що вона є сусідкою позивачки. З позивачкою та відповідачкою вона знайома з 1995 року. З 2014 року вона з позивачкою не спілкується.

Пояснила, що відповідачка в період з 2020 року до повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, тобто 24.02.2022, не менше трьох разів на тиждень приходила допомагати позивачці. Їй відомо, що остання допомогла позивачці по догляду за городом, робила у будинку прибирання та іноді робила уколи позивачці. Особисто бачила, як відповідачка приходила до позивачки з «повними торбами». З лютого 2022 року вона не бачила ані позивачку, ані відповідачку. Їй відомо зі слів сусідів, що позивачка проживає у свекрухи відповідачки.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що знайома з позивачкою з 1990 року, вони разом працювали. З відповідачкою знайома з 1992 року, вони є подругами. Пояснила, що зі слів відповідачки їй відомо, що з 2020 року до повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, тобто 24.02.2022, ОСОБА_11 майже кожен день з весни по осінь допомагала позивачці по догляду за городом та будинком, купувала продукти харчування та ліки. Взимку відповідачка відвідувала позивачку іноді, можливо один раз чи два рази на тиждень. Восени 2022 року відповідачка виїхала за кордон, де перебувала майже один рік. У зазначений період, зі слів відповідачки їй відомо, що остання постійно підтримувала зв`язок із позивачкою. На прохання відповідачки ОСОБА_8 та його мати привозили позивачці продукти харчування, а також грошові кошти, які передавала позивачка.

ОСОБА_7 пояснила, що на прохання позивачки, вона із її чоловіком, допомагали позивачці прибирати у будинку, який потрапив під ракетний обстріл. Також вони допомогли їй саджати картоплю. Зі слів відповідачки їй відомо, що після того, як остання у 2023 році повернулася до України, позивачка відмовляється від будь-якої допомоги відповідачки. Зі слів відповідачки їй відомо, що на прохання останньої, позивачка проживає у квартирі, яка належить на праві власності свекрусі відповідачки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що позивачка та відповідачка є його знайомі, спілкується з ними приблизно з 1995 року. З відповідачкою вони перебувають у дружніх стосунках, з 2023 року він разом з дружиною ОСОБА_7 проживають у відповідачки в одній квартирі.

Пояснив, що у 2022 році він разом з його дружиною, на прохання позивачки, допомагали останній прибирати у будинку, який потрапив під ракетний обстріл. Йому відомо, що на даний час відповідачка не «ходить» до позивачки, яка проживає у колишньої свекрухи відповідачки. Особисто він не бачив, як відповідачка надавала будь-яку допомогу позивачці.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що з відповідачкою знайома з 2015 року, вони разом працювали. У грудні 2022 року або у січні 2023 року, на прохання відповідачки, вона разом з сином, який є цивільним чоловіком позивачки ОСОБА_8 , привозили позивачці продукти харчування. До зазначеного часу вона з позивачкою не була знайома. Крім того, у 2023 році, на прохання відповідачки, вона відвозила позивачці продукти харчування, які передала позивачка через її зятя на ім`я ОСОБА_12 , прізвище не знає. Також, на прохання відповідачки, вона передавала позивачці грошові кошти у розмірі 500 грн., які позивачка перерахувала ОСОБА_8 на картковий рахунок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він знайомий з відповідачкою 10 років, 6 років перебуває з відповідачкою у близьких стосунках. З позивачкою познайомився 5-6 років тому назад. Зазначив, що в період з 2020 року до повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, тобто 24.02.2022, він на прохання відповідачки, два або три рази, у будинку позивачки здійснював ремонті роботи, які відповідачка не була в змозі самостійно зробити. Відповідачка постійно допомагала позивачці по дому та по догляду за городом. Після того, як відповідачки восени 2022 року виїхала за кордон, він на прохання останньої та за її грошові кошти, декілька разів, можливо три рази, купував для позивачки продукти харчування. При зустрічі позивачка повідомляла йому, що вона не потребує допомоги. Також декілька разів, на прохання відповідачки, він приїжджав до позивачки для того, щоб наладити їй мобільний телефон. Крім того, він допомагав позивачці переїхати жити у квартиру свекрухи відповідачки та наділі допомагав збирати меблі. Після того, як відповідачка повернулася із-за кордону, він декілька разів із відповідачкою їздив до позивачки, ремонтував кран. В подальшому позивачка перестала брати слухавку від відповідачки.

ОСОБА_8 пояснив, що йому не відомо за чиї грошові кошти позивачка проживає у квартирі, яка належить свекрусі відповідачки. Знає, що саме на прохання відповідачки її свекруха погодилася жити з позивачкою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є сусідкою позивачки з 1989 року. В період з 2020 року по даний час відповідачку вдома у позивачки ніколи не бачила. Зазначила, що з 2022 року спілкується з позивачкою майже кожні вихідні. Відновленням будинку після ракетного обстрілу у 2022 році позивачка займалася самостійно. У 2023 році вона разом із позивачкою наймала чоловіка для того, щоб останній покосив траву на подвір`ї. На даний час позивачці по дому допомагає жінка на ім`я ОСОБА_14 . Хто саме займається прибиранням у будинку позивачці, їй не відомо.

Допитана у якості свідка позивачка ОСОБА_1 пояснила, що з огляду на її вік та стан здоров`я, вона потребувала допомоги, у зв`язку із чим уклала з відповідачкою спірний договір. Вважає, що відповідачка з моменту укладення договору неналежним чином виконувала його умови. Відповідачка з 2020 року по 2022 рік, до виїзду відповідачки за кордон, приходила до неї один раз на тиждень, інколи один раз на два тижні, допомагала по догляду лише за городом. Разом з цим вона потребувала допомогу у пранні та іншій хатній роботі. Відповідачка приходила до неї не більше чім на одну годину, оскільки працювала на двох роботах та ще додатково допомагала доньці по догляду за онукою. Будь-якої матеріальної допомоги відповідачка їй не надавала та не надає. Ліки, продукти харчування та оплату комунальні послуги вона здійснювала за власні кошти, на підтвердження чого надала суду відповідні квитанції. Будь-яких перешкод у виконанні відповідачкою обов`язків за договором, вона не здійснювала. У відповідачки дійсно не було ключів від будинку, разом з цим остання знала де вони знаходилися. Тим паче вона завжди була вдома.

Пояснила, що дійсно, після того як у 2022 році відповідачка виїхала за кордон, остання пропонувала їй виїхати з України, разом з цим, для цього потрібні були додаткові кошти, яких у неї не було. Закордонний паспорт вона робила за власні кошти. Зазначила, що у 2022 році її будинок було пошкоджено в результаті ракетного обстрілу. У зв`язку з чим, вона деякий час жила у сусідів. Надалі вона зателефонувала відповідачці, яка перебувала за кордонам, та після цього переїхала жити до свекрухи відповідачки, де на даний час проживає та яка відповідно до свого віку 90 років, потребує сторонньої допомоги. Зазначила, що на даний час вона допомагає у догляді за свекрухою відповідачки, за власні кошти купує продукти харчування та сплачує комунальні послуги.

Крім того пояснила, що після того як відповідачка у 2022 році виїхала за кордон та до повернення останньої на територію України, вона з нею спілкувалася за допомогою мобільного зв`язку, відповідачка будь-якої допомоги їй не надавала. Після повернення відповідачки на територію України у 2023 році, остання будь-якої допомоги, в тому числі матеріальної, їй не надає. Вона власними силами здійснювала відновлення будинку після ракетного обстрілу та надалі здійснювала прибирання у будинку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) ( постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 757/39725/19-ц).

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому при вирішенні зазначеного питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та приписи статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК свідчить, що підставою для розірвання договору довічного утримання на вимогу відчужувача є невиконання (неналежне виконання) набувачем тих обов`язків, які безпосередньо передбачені договором.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов. Саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України має надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач.

Такі висновки щодо застосування статей 755, 756 ЦК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі №509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19, від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19, від 15 серпня 2023 року у справі № 712/10192/22.

Згідно з частинами першою третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Судом встановлено, що умовами спірного договору довічного утримання (догляду) передбачено перелік обов`язків набувача відповідачки, які вона повинна була вчиняти на користь відчужувача позивачки, зокрема щомісячно забезпечувати продуктами харчування та медичними препаратами; здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг (прання, прибирання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки один раз на тиждень, якщо у тому буде потреба.

Грошова оцінка видів зазначених у спірному договорі матеріального забезпечення, що надаються відчужувану, за згодою сторін визначено щомісячно у розмірі не менше однієї мінімальної пенсії, встановленої діючим законодавством.

Разом з цим, відповідачка не надала належних та допустимих доказів придбання нею лікарських препаратів та продуктів харчування, необхідних позивачці щомісячно у розмірі не менше однієї мінімальної пенсії з моменту укладення спірного договору по час розгляду даної справи; належного виконання нею зобов`язань, зокрема, з серпня 2022 року по час розгляду справи, щодо здійснення догляду та надання необхідної допомоги позивачці, надання побутових послуг (прання, прибирання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки.

Саме відповідачка у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивачка у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору,зокрема, щодо сплати щомісячного матеріального забезпечення, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення.

При цьому суд враховує, що відповідачкою не заперечується факт невиконання взятих на себе зобовязань за спірним договором щодо купівлі ліків, необхідних позивачці.

Суд зазначає, що мотиви неприйняття виконання зобов`язання за спірним договором, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення для вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків (постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2023 року у справі № 753/23204/17).

Враховуючи показання ОСОБА_1 , яка була допитана в якості свідка, те, що відповідачка в період з серпня 2022 року по листопад 2023 рік перебувала за межами України та в порушення умов договору не здійснювала догляду за позивачкою яка є особою похилого віку, 1942 року народження, та внаслідок цього потребує сторонньої допомоги і, уклавши спірний договір довічного утримання, мала обґрунтовані сподівання на отримання допомоги від відповідачки у спосіб, визначений у договорі, про те ОСОБА_2 жодним чином доводи позивачки не спростувала, не надала достатніх доказів на підтвердження належного виконання нею умов спірного договору, як до виїзду закордон так і після повернення на територію України, що свідчить про істотне порушення умов договору з боку відповідачки, суд доходить висновку про наявність правових підстав для розірвання спірного договору.

Щодо вимоги позивачки про застосування правових наслідків розірвання спірного договору відповідно до частини 1 статті 756 ЦК України шляхом скасування запису про реєстрацію права власності за відповідачкою на нерухоме майно, яке було передано за спірним договором та визнання за позивачкою права власності на нього; скасування обтяження (заборону відчуження) на зазначене нерухоме майно, накладене за спірним договором, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Тобто, частиною першою статті 756 ЦК України передбачено, що правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є саме повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, а не скасування запису про право власності за набувачем та визнання права власності на нерухоме майно за відчужувачем.

Суд зазначає, що у постанові від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

В ухвалі від 7 грудня 2022 року у справі № 595/524/18 КЦС ВС зазначив, що за загальним правилом, за наявності порушення цивільного права або інтересу не допускається відмова в їх захисті. Винятком, який дозволяє відмовити в захисті цивільного права або інтересу, є недотримання частин 25 статті 13 ЦК України.

З урахуванням зазначеного, а також положень частини 1 статті 756 ЦК України, суд доходить висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивачки у даній справі є саме застосування правових наслідків розірвання спірного договору шляхом повернення до позивачки права власності на нерухоме майно, яке було нею передане за спірним договором.

Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №754/11230/20 та від 19.06.2024 у справі №752/7190/22.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини1 статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 19 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А, зареєстрований в реєстрі за № 1-221.

Застосувати правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) від 19 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної ноторіальної контори Лученко Л.А, зареєстрований в реєстрі за № 1-221, шляхом повернення до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,1000 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер::14:017:0031, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, , місце знаходження: м.Харків, просп.Героїв Харкова, 85.

Суддя - С.М. Лисиченко