Справа № 201/2578/25
Провадження № 2/201/2245/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Терновою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищенаведеним позовом до ОСОБА_2 в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з серпня 2024 року по 27 лютого 2025 року у розмірі 20 668, 78 грн.

В обґрунтування доводів позову позивач посилалася на те, що 20 січня 2007 року ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ) зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2008 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивача для утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з 14 квітня 2008 року та до досягнення дитиною повноліття, про що було видано виконавчий лист № 2-2675/2008 від 08 травня 2008 року.

З метою виконання рішення суду позивач звернулась до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

13 лютого 2021 року було відкрито виконавче рішення № ВП64492017 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2008 року у справі № 2-2675/2008.

Однак, відповідач умисно не виконує рішення суду та у період з листопада 2020 року по теперішній час аліменти не сплачує.

Так, станом на 19 лютого 2025 року за відповідачем утворилася заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача для утримання спільної дитини у розмірі 161 531,75 грн.

Вказане підтверджується довідкою про неотримання аліментів від 19 лютого 2025 року, виданою Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Також за період: з листопада 2020 року по січень 2025 року відповідачу було нараховано аліментів на суму 161 531,75 грн., оплата за вказаний період відсутня.

Виходячи з вищезазначеної довідки відповідачем станом на 27 лютого 2025 року аліменти не сплачені, а тому неустойка розраховується за кожен окремий місяць і до 27 лютого 2025 року: таким чином, загальна сума неустойки складає 20 668,78 грн.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 березня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.18).

04 березня 2025 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.21-22).

04 березня 2025 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.21-22).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06 березня 2025 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. (а.с.23-24).

Позивач просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. (а.с.26).

Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановлені судом

20 січня 2007 року ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ) зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане 24 липня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. (а.с.12).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2008 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивача для утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з 14 квітня 2008 року та до досягнення дитиною повноліття, про що було видано виконавчий лист № 2-2675/2008 від 08 травня 2008 року. (а.с.10-11).

З метою виконання рішення суду позивач звернулась до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

13 лютого 2021 року було відкрито виконавче рішення № ВП64492017 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2008 року у справі № 2-2675/2008. (а.с.9).

Вказане підтверджується довідкою про неотримання аліментів від 27 лютого 2025 року, виданою Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). (а.с.6). Також за період: з листопада 2020 року по січень 2025 року відповідачу було нараховано аліментів на суму 161 531,75 грн., оплата за вказаний період відсутня. (а.с.7-8).

Виходячи з вищезазначеної довідки відповідачем станом на 27 лютого 2025 року аліменти не сплачені, а тому неустойка розраховується за кожен окремий місяць і до 27 лютого 2025 року: таким чином, загальна сума неустойки складає 20 668,78 грн. (а.с.4).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері гуртуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Однак відповідач не зазначив жодних поважних причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти та не надав жодних доказів, які б свідчили про вище зазначені причини.

Тому, враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не сплачує встановлені судом аліментні кошти та з урахуванням, що відповідач не надав жодних доказів своєї неплатоспроможності та не спростовував вищевказане, суд вважає за можливе стягнути з останнього неустойку (пеню) з серпня 2024 року по 27 лютого 2025 року у розмірі 20 668, 78 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з серпня 2024 року по 27 лютого 2025 року у розмірі 20 668, 78 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11 липня 2025 року.

Суддя С.О. Демидова