Справа № 473/3009/25
"14" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Булкат М.С.,
за участю секретаря судового засідання Багрін І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
У червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 10 серпня 2002 року в Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області він зареєстрував з відповідачкою шлюб, актовий запис № 20.
Від шлюбу мають спільних дітей: повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте сімейні відносини не склалися та близько двох років припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та побут, через що між ними постійно виникали непорозуміння, які поступово призвели до втрати почуттів один до одного. У зв`язку з цим позивач вважає неможливим збереження шлюбу та просить про його розірвання.
Позивач ОСОБА_4 , його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, проте позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю.
Згідно з ч. 3ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей.
Відповідно до положень Сімейного кодексу України(надалі за текстом СК України), шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.
Згідно зі статтями 104,114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.
При цьому, суд встановив, що 27 жовтня 2012 року у 10 серпня 2002 року у Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області він зареєстрував з відповідачкою шлюб, актовий запис № 20.
Від шлюбу мають спільних дітей: повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені.
Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю, не бажають примирення та наполягають на розірванні шлюбу.
У правових позиціях Верховного Суду сформульовано обставини, які підлягають встановленню при розгляді справ про розірвання шлюбу. Так, у справі (№ 2-954/2004) від 12.06.2018 вказано, що при розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з`ясувати фактичні взаємини подружжя і зобов`язаний вжити заходів до їх примирення. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.
Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя.
Щодо вирішення питання про залишення проживання дитини з одним із батьків одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У правових позиціях Верховного Суду сформульовано, що за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Проте за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини (справа №:200/952/18 від 14.01.2020). Однак спір про проживання дитини з одним із батьків одночасно з вимогою про розірвання шлюбу відсутній у позовних вимогах, не заявлених сторонами, сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримання та визнання позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (правові позиції Верховного Суду, справа № 308/8430/19 від 15.02.22).
За таких обставин суд вважає за необхідне заяву задовольнити, шлюб між сторонами розірвати.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 10 серпня 2002 року у Олександрівській селищній раді Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 20 розірвати.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: М. С. Булкат