ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4179/25 Провадження № 2/636/2532/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Цикл Фінанс» в особі представника Дорошенко Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» в особі представника Дорошенко М.А. звернулось до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22.11.2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1308, у відповідності до якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 20.11.2020 року . 21.11.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6545, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 21.11.2023 року. Після підписання цих кредитних договорів відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитними договорами. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами кредитних договорів.

15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитними договорами.

На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за кредитним договором №1308 становить: - 84 014.91 грн., яка складається з: суми боргу по тілу кредиту 39977,64 грн.; суми боргу по відсоткам 43437,27 грн.; борг по комісії 600 грн. Розмір боргу за кредитним договором №6545 становить 49285,01 грн., з яких: борг по тілу кредиту 40141,72 грн.; борг по відсоткам 259,93грн.; борг по комісії 8883,36 грн.

У відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за кредитним договором №1308 , що становить 230.01 грн. , а сума боргу з урахуванням індексу інфляції за цим кредитним договором становить за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року 1414.53 грн. Заборгованість за кредитним договором №1308 з урахуванням санкції ст. 625 ЦК України становить 85659.45 грн.

Заборгованість за кредитним договором №6545 з урахуванням санкції ст. 625 ЦК України становить 50936.3 грн., з яких: борг по тілу кредиту 40141,72 грн.; борг по відсоткам 259,93грн.; борг по комісії 8883,36 грн., збитки від інфляції 1420,33 грн.; 3% річних -230,95 грн. Вищевказану заборгованість за кредитними договорами позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Також в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, судовий розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що позовні вимоги визнає за заявленими підставами.

У зв`язку з неявкою учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно приписів статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Судом встановлено, що 22.11.2018 року року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1308 про встановлення кредитного ліміту . Згідно пунктів 1.1, 1.2 договору банк зобов`язується надати клієнту 40 000 грн., строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією за відсутності заперечень сторони договору. Продовження строку кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів. Позивач зазначає, що сторони договору погодили строк кредитування до 20.11.2020 року. Фіксована процентна ставка 0,01 % річних за пільговий період, що становить 66 днів, фіксована процентна ставка за користування строковим кредитом 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. Розмір комісії прямо договором не визначений, проте, в пункті 1.3 договору зазначено, що вартість інших послуг банку пов`язаних з користуванням платіжною карткою визначені в Тарифах банку. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії не виконував, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача становить становить: - 84 014.91 грн., яка складається з: суми боргу по тілу кредиту 39977,64 грн.; суми боргу по відсоткам 43437,27 грн.; борг по комісії 600 грн.

21.11.2018 року року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6545. Згідно пункту 1.1 вказаного договору, сума кредиту 49600 гривень, строк кредитування 60 місяців , кінцева дата повернення кредиту 21.11.2023 року, цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних, на прострочену заборгованість - 56 % річних .

Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії не виконував, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача складає 49285,01 грн., з яких: борг по тілу кредиту 40141,72 грн.; борг по відсоткам 259,93грн.; борг по комісії 8883,36 грн. Після укладення договору факторингу від 15.12.2021між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» до останнього як нового кредитора у кредитному зобов`язанні перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_1 .

Факт укладення кредитних договорів та отримання ОСОБА_1 коштів за цими договорами підтверджується наданими виписками про рух коштів та не оспорюється відповідачем. Також відповідачем не подано заперечень щодо чинності зазначеного вище договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, як нового кредитора.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків,зокрема,є договори та інші правочини.

Згідно частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно частини 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до приписів статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину. При цьому необхідною умовою для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1статті 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторонни досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини 2 статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно приписів ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Факт укладення між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» договору факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 року підтверджений як копією цього договору факторингу, витягами з актів прийому-передачі реєстру боржників, які підписані та завірені печатками.

Визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем суд, проаналізувавши умови кредитних договорів, зазначає наступне.

За змістом статті 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

За умовами договору №1308 про встановлення кредитного ліміту від 22.11.2018 року, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , строк його дії становить12 місяців з можливістю подальшої пролонгації, і датою закінчення строку кредитування (як також зазначає позивач у своїй позовній заяві ) є 20.11.2020 року.

Таким чином, позивач ТОВ «Цикл Фінанс» має право на стягнення процентів, передбачених умовами договору, за користування кредитними коштами до 20.11.2020 року, що, виходячи із наданого позивачем розрахунку суми несплачених відсотків на 30.11.2020 року, складає 23 516грн. 67 коп.

Суд при цьому зазначає, що нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. За неповернення передбачених договором сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

Крім того, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості з комісії, як за договором від 22.11.2018 року №1308, так і за договором № 6545 від 21.11.2018 року з огляду на наступне.

Згідно положень п. 1.1 договору № 6545 від 21.11.2018 року щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99 % річних від суми кредиту. При цьому, не деталізований конкретний зміст і перелік послуг, за які нараховується комісія.

Також при нарахуванні комісії за договором №1308 від 22.11.2018 року ні в договорі про встановлення кредитного ліміту, ні в УДБО не зазначений зміст і перелік послуг , за які нараховується комісія.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21, якщо в кредитному договорібанк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язаніз отриманням,обслуговуванням і поверненням кредиту,які надаються спозивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування),то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касовеобслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що кредитні договори в частині нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним в силу закону, тому не породжують правових наслідків.

Відтак, нарахована заборгованість зі сплати комісії за кредитними договорами не могла бути відступлена позивачу як новому кредитору за договором факторингу № 15/12/2021 від 15.12.2021 року. У зв`язку з чим не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № 6545 від 21.11.2018 року в сумі 8883,36 грн. та договором №1308 про встановлення кредитного ліміту від 22.11.2018 року в сумі 600 грн.

Таким чином суд вважає, що заборгованість ОСОБА_1 за договором №1308 про встановлення кредитного ліміту від 22.11.2018 року складає 63 494,31 грн., з яких: 39977,64 грн. борг за тілом кредиту; 23 516, 67 коп. борг за відсотками (з урахуванням строку кредитування). У відповідності до ст. 625 ЦК України 3% річних за цим договором за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року складає 230,01 грн. , а сума боргу з урахуванням індексу інфляції за вказаний період часу складає 1414,53 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором №1308 про встановлення кредитного ліміту від 22.11.2018 року складає 65138,86 грн. (63 494,31 +230,01+1414,53=65138,86).

Заборгованість ОСОБА_1 за договором № 6545 від 21.11.2018 року складає 40401,65 грн., з яких: 40141,72 грн. борг за тілом кредиту; 259,93 коп. борг за відсотками. У відповідності до ст. 625 ЦК України 3% річних за цим договором за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року складає 230,95 грн. , а сума боргу з урахуванням індексу інфляції за вказаний період часу складає 1420,33 грн.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором № 6545 від 21.11.2018 року складає 42052,93 грн. (40401,65 +230,95 +1420,33=42052,93).

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання ОСОБА_1 позову у повному обсязі за заявленими підставами порушує права відповідача, суд самостійно визначився із розміром стягнення кредитної заборгованості.

Щодо вимог позивача про стягнення понесених у справі судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню суд, відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача та користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі, пропорційній розміру задоволених позовних вимог, а саме 1900,95 грн.(2422,40 х107191,78(63494,31+42052,93): 136595,74=1900,95).

Щодо стягнення витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Позивач на підтвердження витрат на правову допомогу надав: копію договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25.03.2025, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А., згідно з яким сторони погодили, що загальна вартість послуг адвоката встановлюється згідно тарифної сітки, вказаної в п.4.8 договору відповідно до виду послуги; додаткова угода №1308/6545 від 23.04.2025 року до цього договору; копію свідоцтва серії КС № 10289/10 від 11.10.2021 р. на ім`я Дорошенко М. А. про право на заняття адвокатською діяльністю; детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом Дорошенко М.А. від 23.04.2025, згідно з яким загальна вартість наданих юридичних послуг становить 6000,00 грн. та включає в себе найменування послуг: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та наданих правових рекомендацій по захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс» (1,5 год.) на суму 2250 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості (1 год.) в сумі 3000 грн. формування додатків до позовної заяви (1 год.) в сумі 750 грн.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору... Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».

Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц , у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

При розгляді зазначеної справи по суті до суду від ОСОБА_1 не було подано клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені нею також і обставини, за яких, на її думку, такі витрати не підлягали б задоволенню.

Між тим, суд оцінюючи надані адвокатом послуги, зазначені в Детальному описі робіт та наданих послуг від 23.04.2025 року, враховує, що правовий аналіз наявних документів та формування додатків до позовної заяви є складовими частинами роботи по підготовці позовної заяви, тому приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, не є співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом. У зв`язку із чим суд, виходячи з критерію розумності розміру витрат на правничу професійну допомогу та конкретних обставин справи, вважає достатнім стягнення з відповідача на користь позивача зазначених витрат в сумі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 178, 211, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 279, 353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» в особі представника Дорошенко Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», код ЄДРПОУ 43453613,заборгованість:

за договором №1308 про встановлення кредитного ліміту від 22.11.2018 року в сумі 65138 (шістдесят п`ять тисяч сто тридцять вісім) грн.86 коп.;

заборгованість за кредитним договором № 6545 від 21.11.2018 року в сумі 42052 (сорок дві тисячі п`ятдесят дві) грн. 93 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) грн. 95 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», код ЄДРПОУ 43453613,місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 04 липня 2025 року.

Суддя І.В. Карімов