РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Корсунової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Стариченка Миколу Петровича звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування на утримання свого онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час захисту територіальної цілісності України.

В обґрунтування заяви заявниця вказала наступне. Вона є рідною бабусею ОСОБА_4 . Батьки ОСОБА_2 батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Єдиними живими родичами ОСОБА_2 з 2019 року були заявниця та рідна сестра ОСОБА_2 .

26.03.2023 ОСОБА_2 був призваний за мобілізацією на військову службу Центральним ІНФОРМАЦІЯ_8 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , на посаді гранатометника 11 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону.

Відповідно до довідки від 21.07.2023 №8397, виданої військовою частиною НОМЕР_2 солдат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 внаслідок дій передбачених законом, та воєнних операцій.

02.11.2023 військовою частиною НОМЕР_2 заявниці видано довідку №12821/2, що загиблий солдат ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Степове Ізюмського району Харківської області.

Починаючи з 2012 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 до моменту мобілізації онука. Заявниця є пенсіонеркою, має слабке здоров`я, отримує невелику пенсію, якої недостатньо для купівлі ліків, продуктів харчування та оплати комунальних послуг. ОСОБА_2 постійно здійснював догляд за заявницею, сплачував за неї всі комунальні платежі.

Враховуючи зазначене, заявниця просить суд:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2012 року з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою суду від 04.12.2023 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено до судового розгляду по суті в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 14.02.2024 залучено до участі у справі заінтересовану особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 23.05.2024 залучено до участі у справі заінтересовану особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

В судовому засіданні від 09.05.2025 заявниця ОСОБА_1 надала пояснення, що вона є бабусею ОСОБА_4 . Останній загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_7 допомагав їй, проживав у неї в квартирі, готував їсти, придбавав продукти харчування та інші речі про які вона його просила. Її пенсії їм вистачало на двох. Також ОСОБА_8 ходив на роботу, куди саме вона не знає. Приносив гроші, допомагав сплачувати за комунальні платежі. Також її онук періодично їздив на заробітки за кордон, привозив кошти, а потім зустрів ОСОБА_9 , яка від нього завагітніла. ОСОБА_10 їй не подобалася, близько з нею вона не спілкувалася. ОСОБА_11 просив у неї кошти на його потреби, скільки коштів і коли вона їх йому давала, то для себе занотовувала щоб не забути.

Заінтересована особа - представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду не з`явився, подав відзив на заяву ОСОБА_1 , в якому заперечив проти задоволення заяви та просив суд відмовити у її задоволенні. В обґрунтування відзиву вказав, що факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлим онуком нічим не підтверджений, не доведено факт спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків. Із заяви ОСОБА_1 не встановлено, що вона є особою, яка має право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки не доведено, що вона перебувала на його повному утриманні та одержувала від нього грошову допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, і яке вона втратила у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Також в матеріалах справи наявна заява заінтересованої особи ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якій управління просить розглянути справу за їх відсутності та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 подала заяву, в якій повністю підтримала викладені доводи у заяві ОСОБА_1 щодо факту спільного проживання та перебування заявниці на утриманні ОСОБА_4 та просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити заяву ОСОБА_1 в повному обсязі. В судовому засіданні від 01.04.2024 остання пояснила, що з братом вона спілкувалася не часто, оскільки проживала в м. Одесі. Після того як їх батьки розлучилися, то вона залишилася проживати з татом, а Антом перебрався до їх бабуся по материнській лінії. Про наявність у брата дитини вона не знала.

Заінтересована особа ОСОБА_3 подала заперечення, в яких повідомила, що у неї та померлого ОСОБА_2 є спільна дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Також в своїх запереченнях ОСОБА_3 заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_1 , в обґрунтування чого вказала, що ОСОБА_1 дійсно є бабусею померлого ОСОБА_2 , але останній не проживав зі своєю бабусею, оскільки проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 та їхнім спільним сином. Також вказала, що ОСОБА_2 не утримував заявницю, оскільки не був працевлаштований, не мав жодного доходу, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 працював та надавав кошти своїй бабусі, які були для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Він мав багато боргів, постійно брав кредити. Його бабуся скаржилася їй, що ОСОБА_8 брав у неї кошти для утримання своєї дитини та не повертав борг. З березня 2022 року ОСОБА_8 почав отримувати повістки. Тоді його сестра ОСОБА_13 сказала, що через її знайомих допоможе ОСОБА_8 оформити опіку над бабусею щоб його не забрали до армії. Просила суд в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з онуком ОСОБА_4 та перебування на його утриманні відмовити повністю.

У попередніх судових засіданнях за клопотанням представника заявника були допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Також в судовому засідання за клопотанням представника заінтересованої особи ОСОБА_3 були допитані свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що є подругою доньки заявниці ОСОБА_21 , яка померла у віці 49 років. Знає заявницю та її онуків ОСОБА_8 і ОСОБА_13 довгий час. До смерті їхньої матері ( ОСОБА_21 ) вони проживали всі разом за зареєстрованою адресою заявниці. Приблизно в 2011 2012 роках ОСОБА_1 перенесла перший інсульт. Сама свідок не часто була в гостях у заявниці, але спілкувалась з ОСОБА_8 і ОСОБА_13 телефоном. Повідомила суду, що у ОСОБА_4 не було дружини, щодо дітей свідок не знає такої інформації. Також повідомила, що у ОСОБА_2 родини також не було. Обидва онуки ( ОСОБА_8 і ОСОБА_13 ) піклувались про свою бабусю, ОСОБА_8 сплачував комунальні послуги, хоча інколи й були наявні борги за комунальні послуги, постійної роботи не мав та працював час від часу.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_1 та часто з нею спілкується. Також повідомила суду, що ОСОБА_1 погано себе почуває, ледь пересувається по квартирі. Знає, що у ОСОБА_1 був онук ОСОБА_2 , який інколи відвідував свою бабусю. Свідок пояснила, що ОСОБА_2 під час зустрічей з бабусею постійно просив у неї гроші в борг. Також свідок вказала, що ОСОБА_2 певний час проживав за кордоном та звідти повернувся зі своєю дружиною, яка в Запоріжжі народила дитину від нього. ОСОБА_15 пояснила суду, що ОСОБА_2 не працював та до початку війни проживав зі своєю дружиною і дитиною, до бабусі ОСОБА_1 інколи заходив в гості та брав у неї гроші в борг. Після початку війни дружина ОСОБА_8 разом з дитиною поїхали в Польщу, куди двічі намагався також виїхати й ОСОБА_8 , але не зміг. Він брав кошти у борг щоб поїхати за кордон, але почалася війна.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що її чоловік був найкращим другом ОСОБА_4 і свідок знає ОСОБА_8 з 2013 року. Також свідок пояснила суду, що ОСОБА_8 проживав з бабусею, працював всюди потроху, постійного місця роботи не мав. Також підтвердила суду, що у ОСОБА_8 була цивільна дружина, з якою він не уклав шлюб і спільна дитина ОСОБА_22 , який схожий на ОСОБА_8 . Бачила особисто ОСОБА_8 з його цивільною дружиною та спільним сином при виписці їх з пологового будинку.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що є найкращим другом ОСОБА_4 . Також підтвердив, що ОСОБА_1 має проблеми зі здоров`ям, не виходить з квартири. Свідок пояснив суду, що у ОСОБА_8 була цивільна дружина, з якою він не уклав шлюб, а також їх спільний син ОСОБА_22 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_11 в Запоріжжі. Сам свідок особисто бачив ОСОБА_8 з цивільною дружиною та сином при виписці їх з пологового будинку. Свідок пояснив, що ОСОБА_8 працював не офіційно, та мав приблизний дохід 12-13 тисяч гривень (такий дохід він мав до початку війни). Також свідок пояснив, що ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_10 (цивільною дружиною) та сином, а до бабусі ОСОБА_1 ходив в гості, іноді придбавав їй продукти харчування та допомагав наводити лад у квартирі, оскільки бабуся його була досить квола.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що знає ОСОБА_4 протягом тривалого часу. Особисто з заявницею ОСОБА_1 не знайома. Свідок пояснила суду, що у період 2022 2023 року ОСОБА_4 проживав з нею та відвідував бабусю й допомагав останній. Мав певний дохід та працював неофіційно. Також повідомила суду, що їй було відомо про наявність у ОСОБА_2 сина, який з початку війни проживає зі своєю матір`ю за кордоном.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що є подругою ОСОБА_3 . Свідок підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали як одна сім`я без реєстрації шлюбу, були за кордоном (в Угорщині), звідки повернулись в 2021 році і вже тоді ОСОБА_10 була вагітна. Після повернення в Запоріжжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом спочатку в квартирі ОСОБА_3 , а потім переїхали в іншу квартиру. Влітку 2021 року ОСОБА_3 народила сина від ОСОБА_2 . Свідок вказала суду, що ОСОБА_8 ніколи не працював і їй приходилось матеріально допомагати ОСОБА_3 , оскільки та не могла працювати так як народила дитину. Пологи у ОСОБА_10 були передчасними, тому догляд за дитиною потребував постійної уваги та додаткових витрат. Після пологів ОСОБА_23 свідок особисто знайшла їхній родині, тобто Віці, її двом синам та ОСОБА_8 квартиру по АДРЕСА_6 . Потім, коли ОСОБА_24 з дітьми виїхала за кордон, то ОСОБА_8 ще деякий час проживав ще в цій квартирі, але потім перестав платити оренду і комунальні платежі, тому його попросили власники з`їхати. Свідок також повідомила, що особисто була в гостях у ОСОБА_1 вже після смерті ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_8 брав у неї гроші в борг, та приходив до неї, щоб поїсти. Жодної матеріальної допомоги ОСОБА_8 не надавав ОСОБА_1 , оскільки постійного місця роботи не мав, кошти, які він заробив за кордом швидко закінчилися і він постійно жив у борг.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що є сестрою ОСОБА_3 . Також свідок вказала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали свої стосунки коли перебували за кордоном, звідти повернулись в 2021 році та влітку 2021 року у них народилась спільна дитина син ОСОБА_22 . Свідок пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом постійно, як одна сім`я. Сам ОСОБА_2 не працював, не отримував жодного доходу та брав у борг гроші у своєї бабусі.

В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, з`ясувавши у попередніх судових засіданнях позиції учасників справи, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні надані докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки суд повною мірою не встановив наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника та дійшов до такого.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , серії НОМЕР_5 , виданим 06.03.1967 Жовтневим районним РАЦС м. Запоріжжя та свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_6 , видане 11.12.1986 Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя.

Батьки ОСОБА_4 батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби ЗМУЮ (актовий запис №4718) та мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданим Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області (актовий запис №301).

Також судом встановлено, що заявниця є рідною бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших родичів окрім онуків у заявниці немає.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 03.08.2004 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народися в м. Запоріжжі та мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

26.03.2023 ОСОБА_2 був призваний за мобілізацією на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_13 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 на посаді гранатометника 11 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , виданим Олександрівським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса), актовий запис №1632.

Відповідно до сповіщення від 10.07.2023 № 691/3862/1, виданого командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 поблизу населеного пункту Степове Ізюмського району Харківської області.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України від 21.07.2023 № 8397, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 дійсно з 13 травня 2023 року по 08 липня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України на території Донецької, Харківської та Луганської областей. Загинув 08 липня 2023 року внаслідок дій передбачених законом, та воєнних операцій. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії від 02.08.2023 № 896711 солдату ОСОБА_2 за період з травня 2023 року по червень 2023 року нараховано загалом 32 460,91 грн.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10 у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_12 , що підтверджується актовим записом №503 про народження, складеним Вознесенівським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьками є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім цього судом встановлено, що у період часу з 21.10.2019 по 11.03.2021 ОСОБА_4 перебував за межами України, що підтверджується відмітками в паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_11 .

Акт обстеження від 10.10.2023 квартири АДРЕСА_7 на предмет фактичного проживання у ній мешканців зі слів сусідів: ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , гр. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 проживали з 2012 року по березень 2023 року.

Разом з тим у суді свідки надавали пояснення, з яких неможливо достеменно встановити, що ОСОБА_2 з 2012 року спільно проживав разом з заявницею та вів з нею спільний побут. А наявні у справі письмові докази спростовують позицію заявниці про її спільне проживання разом з онуком.

ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію в розмірі станом на липень 2023 року 3910,88 грн.

Документи, які надані на підтвердження отримання соціальної послуги, які датовані від 23.03.2023 та 02.04.2023 є по суті просто бланками, що не містять усіх необхідних даних, а також не надано суду остаточного рішення уповноваженого органу щодо їх опрацювання та вирішення порушеного питання на користь заявника.

Судом взято до уваги, що у період з 2019 2021 рр. ОСОБА_2 перебував за кордоном у зв`язку з чим не міг в цей час проживати разом з заявницею та вести з нею спільний побут.

Судом також встановлено, що після повернення в Україну ОСОБА_2 спільно проживав з ОСОБА_3 та їхнім спільним сином ОСОБА_12 , 2021 р.н.

Допитані в судовому засіданні свідки як з боку заявниці, так і з боку заінтересованої особи ОСОБА_3 , підтвердили факт перебування у стосунках ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та народження у них спільної дитини. Свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що у період 2022 2023 року ОСОБА_2 мешкав з нею, що також спростовує позицію заявниці ОСОБА_1 , що вона постійно проживала зі своїм онуком аж до його загибелі.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною 2 указаної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю.

в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в Постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Окремо, суд також вважає за доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Для встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, що необхідно для отримання заявником разової грошової допомоги, має значення встановлення обставин перебування такої особи на повному утриманні померлого військовослужбовця або одержання від нього допомоги, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування.

Законодавством України передбачено право близьких родичів загиблого військового на отримання одноразової грошової допомоги (далі ОГД) гарантованої державою виплати у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Проте, як було зазначено, не всі такі рідні і близькі загиблого мають право на відповідні виплати. Так, право на призначення та отримання ОГД мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Надані заявником та досліджені судом докази в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 спільно проживала з померлим ОСОБА_4 та перебувала на його утриманні.

Станом на 2012 рік ОСОБА_2 було повних 26 років. Відносно нього ОСОБА_1 опікуном не була.

З наданих до суду документів встановлено, що ОСОБА_4 в період з 13.12.2022 28.02.2023 був працевлаштованим у ТОВ «Исток-плюс» (загалом 2 місяці, 16 днів).

ОСОБА_1 як в заяві про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні, так і в судовому засіданні підтвердила факт того, що ОСОБА_2 не був працевлаштований.

Жодних підтверджень неможливості працевлаштуватись до суду не надано.

Із пояснень свідків встановлено, що ОСОБА_2 дійсно не був офіційно працевлаштований, а більшість часу працював «неофіційно». Проте письмових доказів надання заявниці коштів для її проживання до суду надано не було.

Натомість, ОСОБА_27 , а також свідок з боку заявниці ОСОБА_15 та свідок з боку заінтересованої особи ОСОБА_19 пояснили суду, що ОСОБА_2 сам інколи брав у заявниці гроші у борг.

Отже, з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів відсутні достатні підстави для висновку, що ОСОБА_4 надавав ОСОБА_1 будь-яку матеріальну допомогу і така допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування заявниці.

Відтак, суд дійшов висновку, що сторона заявниці не надала суду достатніх доказів, що ОСОБА_2 надавав ОСОБА_1 будь-яку допомогу, яка носила систематичний характер та була для неї постійним і основним засобом для існування.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про недоведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2012 року з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також недоведеності факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст. ст. 11, 13, 17-19, 76-82, 89, 95, 293-294, 315, 319, 352, 354-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.07.2025.

Суддя Вознесенівського

районного суду міста Запоріжжя О.О. Романько