Справа №:755/7216/21
Провадження №: 6/755/324/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

з секретарем Печуркіною Я.А.

за участі стягувача ОСОБА_1

представника позивача Гуслякова М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гуслякова Максима Миколайовича, про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з заявами про визнання виконавчих листів від 26.02.2024 р. № 755/7216/21 та виконавчого листа від 10.02.2023 р. № 755/7216/21 такими, що не підлягають виконанню .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що судом були видані стягувачу два виконавчі листи на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01.06.2022 р.

При цьому, загальна сума коштів, що підлягає стягненню за двома виконавчими листами перевищує загальну суму до стягнення, шо встановлена в остаточному рішенні у цій справі Касаційним цивільним судом в постанові від 19.04.2023 р. Також заявник вказує на невідповідність оформлення оскаржуваних виконавчих листів приписам чинного законодавства України. Невідповідність виконавчих листів від 10.02.2023 р. та від 26.02.2024 р. полягає в тому, вони містить суми до стягнення, які були змінені судом апеляційної та касаційної інстанцій, і в результаті чого, за двома виконавчими листами може бути стягнута з боржника сума, що перевищує на 1100 000 грн. суму, що встановлена судами за результатами розгляду цієї справи у трьох інстанціях. Також заявник звертає увагу на невідповідність дат і назви суду вказаних у виконавчому листі від 26.02.2024.

Стягувач отримавши від Дніпровського районного суду міста Києва два виконавчі листи, пред`явив їх до примусового виконання. За заявами стягувача приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Артемчуком Т.В. відкрито та здійснюються виконавчі провадження № НОМЕР_1 відкрите 04.03.2024 р. стосовно ОСОБА_2 ,; № НОМЕР_2 відкрите 04.03.2024 р стосовно ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник відповідача підтримав подані до суду заяви, та просив їх задовольнити повністю з обставин викладених в заявах.

Позивач у судовому засіданні просив суд задовольнити заяви частково, погоджуючись з тим, що сума стягненню по двом виконавчим листам є більшою, ніж це визначено судовими рішенням, в зв`язку з чим виконавчі листи необхідно привести у відповідність.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду , дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01.06.2022 первісний позов був задоволений, а у задоволенні зустрічного позову відповідачу було відмовлено, та ухвалено наступне:

1) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- 2 500 000 грн. заборгованості за договором позики,

- 1 000 000 грн. відсотків за користування,

- 10 000 грн. за спричинення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11350 грн. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики - відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.11.2022 р. за результатами розгляду апеляційних заяв позивача та відповідача, було ухвалено наступне:

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року в частині часткового задоволення позовних вимог щодо відсотків за користування коштами, 3 % річних, інфляційних втрат та моральної шкоди ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- 2 509 876, 49 грн. - відсотків за користування коштами;

- 81 418,71 грн. - 3% річних;

- 231 211, 99 грн. - інфляційних втрат,

- 125 000 грн. - моральної шкоди.

В частині стягнення боргу в розмірі 2 500 000 грн. та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 1 червня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 939, 91 грн. - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

10.02.2023 р. позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва та отримав виконавчий лист від 10.02.2023, у якому було вказано стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

1) 2 500 000 грн. заборгованості за договором позики,

2) 1 000 000 грн. відсотків за користування,

3) 10 000 грн. за спричинення моральної шкоди,

4) 11350 грн. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Відповідач не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, за результатами розгляду якої, Постановою КЦС ВС від 19.04.2023 р. було ухвалено наступне:

Постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування коштами, зменшивши їх суму з 2 509 876,49 грн до 1 109 589,04 грн.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року, у не скасованій після апеляційного перегляду частині, та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, 5 836,17 грн.

Після чого, позивач звернувшись до Дніпровського районного суду міста Києва 26.02.2024 р. отримав другий виконавчий лист, де вказано стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальну суму 1 547 219,74 грн, яка складається з наступних сум:

1) 1 109 589,04 грн - відсотків за користування,

2) 125 000 грн - моральної шкоди,

3) 81 418, 71 грн - 3% річних,

4) 231 211,99 грн - інфляційних витрат.

В свою чергу, позивач направив приватному виконавцю Артемчуку Тарасу Володимировичу виконавчий лист від 10.02.2023 та виконавчий лист від 26.02.2024 до примусового виконання.

Приватний виконавець Артемчук Т.В. відкрив виконавчі провадження № НОМЕР_1 № НОМЕР_2, за якими загальна сума коштів, що підлягає стягненню з відповідача становить 5 068 569,74 грн, яка складається з:

1) 2 500 000,00 грн - заборгованості за договором позики (згідно з виконавчим листом від 10.02.23),

2) 1 000 000,00 грн - відсотків за користування (згідно з виконавчим листом від 10.02.23),

3) 1 109 589,04 грн - відсотки за користування (згідно з виконавчим листом від 10.02.23),

4) 10 000,00 грн - моральної шкоди (згідно з виконавчим листом від 10.02.23),

5) 125 000 грн - моральної шкоди (згідно з виконавчим листом від 26.02.24),

6) 81 418, 71 грн - 3% річних (згідно з виконавчим листом від 26.02.24),

7) 231 211,99 - інфляційних втрат, (згідно з виконавчим листом від 26.02.24),

8) 11 350,00 грн - судових витрат (згідно з виконавчим листом від 10.02.23),

При цьому, сума, що підлягає стягненню відповідно до остаточного рішення у цій справі викладеного у постанові КЦС ВС від 19.04.2023 становить 4 047 219,70 грн, яка складається з:

1) 2 500 000,00 грн - Заборгованості за договором позики,

2) 1 109 589,00 грн.- Відсотки за користування позикою,

3) 125 000 грн - Моральної шкоди,

4) 81 418,71 грн - 3% річних,

5) 231 211, 99 грн - Інфляційних втрат.

Щодо невідповідності дат у виконавчому листі від 26.02.2024 суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої цієї ж статті ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною першою статті четвертої Закону України «Про виконавче провадження» встановлений перелік відомостей, які зазначаються у виконавчому документи, а саме:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий лист від 26.02.2024 р. був виданий після ухвалення судом касаційної інстанції постанови від 19.04.2023 р.

Також, як вбачається зі змісту вимог цього виконавчого листа, то він містить лише вимоги, які були ухвалені судом касаційної інстанції, і при цьому тут не згадується не змінена вимога про стягнення 2 500 000 грн. основного боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 р. у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015р., наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

З п.п. 5, 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктами 5, 6 розділу XIX Наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814 визначено, що звернення до виконання судового рішення та контроль за його виконанням покладається на суд, що розглянув справу як суд першої інстанції. Судові рішення звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справ до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання.

Судове рішення вважається виконаним лише після отримання повідомлення про його виконання в повному обсязі (пункт 10 розділу XIX Наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814).

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі видання оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

За таких обставин, оскільки постановою КЦС ВС від 19.04.2023 було змінено постанову Київського апеляційного суду від 28.11.2022 р. в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 процентів за користування коштами, зменшивши їх суму з 2 509 876 (два мільйони п`ятсот дев`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 49 коп. до 1 109 589 (один мільйон сто дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 04 коп., і залишено в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми основного боргу у розмірі 2500 000 грн, і при цьому. Зміст виконавчого листа від 10.02.2023 р. та від 26.02.2024 р. не відповідають остаточному рішення у цій справі, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для визнання даних виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Як слідує з матеріалів справи, що виконавчий лист від 10.02.2023 р. № 755/7216/21 на підставі якого було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 відкрите 04.03.2024 р. було видано Дніпровським районним судом м.Києва без врахування постанов апеляційної та касаційної інстанції, в зв`язку з чим вказаний виконавчий документ повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м.Києва від 26.02.2024 р. № 755/7216/21 на підставі якого було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2 то в зазначений виконавчий документ можуть бути внесені, у відповідності до вимог ст. 432 ЦПК України, судом за заявою стягувача або боржника може бути виправлено помилку, допущену при його оформленні або видачі, так -як у даний виконавчий документ не було внесена сума стягнення що підлягала стягненню на підставі рішення суду першої інстанції та не скасована судами апеляційної та касаційної інстанції.

На підставі вище викладеного, заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гуслякова М.М. про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 82, 432, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гуслякова Максима Миколайовича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - задовольнити частково.

Виконавчий лист виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 10.02.2023 р. в справі № 755/7216/21 на підставі якого було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 від 04.03.2024 р. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

В задоволені заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 26.02.2024 р. в справі № 755/7216/21 на підставі якого було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 діб з моменту проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.07.2025 р.

Суддя: