ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

іменем України

16 липня 2025 року м. Херсон

справа №766/9038/24

провадження 22ц/819/484/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Базіль Л.В.,

Приходько Л.А.,

секретар: Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ус О.В.,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2024року Акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 23 жовтня 2016року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, чим ініціювала встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку.

Позивач надав позичальнику кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видав платіжну картку. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак зобов`язання належним чином не виконала, борг в повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим станом на 23 травня 2024року виникла заборгованість в загальному розмірі 64490,68грн., з яких 38750,81грн. заборгованість за кредитом; 25739,87грн. заборгованість за процентами, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

В серпні 2024року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до АТ «Акцент-Банк» про визнання неправомірними дій, стягнення безпідставно отриманих коштів, в якому просила визнати неправомірними дії АТ «Акцент-Банк» по нарахуванню та списанню з належних їй платіжних карток №005174, 455138, 848829 процентів, у тому числі нарахованої заборгованості по процентах у розмірі 25739,87 грн. згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» №б/н від 23.10.2016 року; стягнути з АТ «Акцент-Банк» безпідставно отримані банком кошти в розмірі 30237,94 грн.; стягнути сплачений судовий збір.

В обґрунтування зустрічного позову вказала, що 23 жовтня 2016 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, яка не містила інформації про процентну ставку за користування кредитними коштами. На підставі цієї анкети-заяви, банк відкрив позичальникові рахунок № НОМЕР_1 та видав платіжні картки: №005174 строком дії до липня 2020р., №455138 строком дії до червня 2022р., №848829 строком дії до липня 2027року. ОСОБА_1 не заперечувала факт користування наданими кредитними коштами.

Згідно виписки по картковому рахунку, наданої АТ «Акцент-Банк» за період з 23 жовтня 2016р. по 23 травня 2024р. ОСОБА_1 погасила (повернула банку) кошти в розмірі 250 823,00 грн., але фактично протягом зазначеного періоду нею було використано лише 220 585,06 грн. Оскільки позичальник у повному обсязі виконала зобов`язання з повернення запозичених кредитних коштів, то відсутня заборгованість за тілом кредиту. Банк не погоджував з позичальником розмір процентної ставки, строки внесення (повернення) кредитних коштів (тіла кредиту), розмір та види штрафних санкцій у разі несвоєчасної чи неповної сплати кредиту. Тобто, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг за відсутності погодженої між сторонами домовленості про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не може розцінюватися, як частина кредитного договору та не може бути підставою для стягнення процентів за користування наданими коштами. ОСОБА_1 не була ознайомленою із Умовами та Правилами надання банківських послуг, не підписувала їх та не визнавала, а тому дії АТ «Акцент-Банк» по нарахуванню та списанню з належних позичальникові платіжних карток процентів в розмірі 30 237,94грн. є неправомірними та підлягають поверненню на користь позивача за зустрічним позовом.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2025року у задоволенні первісного позову АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Акцент-Банк» про визнання неправомірними дій, стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено частково.

Визнано неправомірними дії АТ «Акцент-Банк» по нарахуванню та списанню з належних ОСОБА_1 платіжних карток №005174, 455138, 848829 процентів згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» №б/н від 23 жовтня 2016 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 15 053,60 грн. та судовий збір в розмірі 1205,87 грн.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі підписаної позичальником анкети-заяви від 23 жовтня 2016року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку. Згідно укладеного між сторонами договору, ОСОБА_1 був відкритий карткових рахунок зі встановленим кредитним лімітом та видано платіжні картки.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову про стягнення заборгованості за кредитом та процентами, суд першої інстанції виходив з того, що надані АТ «Акцент-Банк» докази не підтверджують факт погодження сторонами всіх істотних умов договору. Підписана позичальником анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23 жовтня 2016року не містить інформації про умови кредитування, у тому числі, розмір погодженої сторонами процентної ставки; порядок повернення кредиту, відповідальність сторін тощо.

Наданий позивачем за первісним позовом витяг з Умов та Правил надання банківських послугу не підписаний ОСОБА_1 , а тому суд вважав, що банк не підтвердив належними та допустимими доказами, що саме ці Умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», а відтак надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Суд зазначив, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк мав би підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме надані позивачем Умови, а не інші, проте відповідних доказів на підтвердження цих обставин банк не надав та не довів перед судом ознайомлення позичальника з умовами кредитування, серед яких процентної ставки за договором.

Встановивши, що банк без погодження з позичальником протягом періоду з 16 листопада 2016року по 21 вересня 2023року провів нарахування та списання з карткового рахунку ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами та штрафів у загальному розмірі 90 691,30грн., суд визнав зазначені дії неправомірними та дійшов висновку про стягнення з АТ «Акцент-Банк» безпідставно набутих коштів в розмірі 15053,60грн., які обрахував виходячи з різниці використаних позичальником грошей в сумі 221 126,88грн. та повернутих на користь банку 236 180,48грн., з приводу чого частково задовольнив зустрічний позов.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, товариство просило рішення суду скасувати та постановити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку. На час укладення договору банк надав відповідачу всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Закон України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення договору) не встановлював для кредитора обов`язок на відібрання підпису позичальника під наданою йому інформацією. Оскільки боржник користувалася наданим кредитом, то була ознайомленою з Умовами і Правилами надання банківських послуг та погодилася з ними.

За положеннями ст.1048 ч.1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок яких встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, то на думку скаржника, суд першої інстанції у будь-якому випадку мав стягнути з відповідача проценти у розмірі облікової ставки Національного бану України та існуючу заборгованість за тілом кредиту, на що суд першої інстанції уваги не звернув та відповідні кошти не стягнув.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Каліч Є.А., пославшись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2025року без змін.

Розгляд справи апеляційним судом

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені згідно вимог статті 128 ЦПК України.

В апеляційній скарзі та у відзиві на скаргу сторони просили розглянути справу у їх відсутність.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обстави справи, встановлені судом

23 жовтня 2016року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернулася до ПАТ «Акцент-Банк»», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», де заповнила і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банке, яка містить особисту інформацію про позичальника та примітку, що особа згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, розміщеними в рекламному буклеті, становлять укладений між сторонами договір, з яким позичальник ознайомилася (а.с.9).

Згідно довідки про ліміти, 23 жовтня 2016року відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався та станом 23 вересня 2023 року становив 38 800,00 грн. (а.с.25).

З довідки АТ «Акцент-Банк» убачається, що ОСОБА_1 неодноразово видавалися кредитні карти, остання карта № НОМЕР_2 терміном дії до липня 2027року (а.с.24).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 23 травні 2024 року, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором у загальному розмірі 64 490,68грн., з яких 38 750,81грн. - заборгованість за кредитом; 25739,87грн. - заборгованість зі сплати процентів (а.с.4-8).

З виписки по картці вбачається, що позичальник ОСОБА_1 користувалася запозиченими коштами та виконувала зобов`язання щодо повернення цих коштів. За період з 16 листопада 2016року по 21 вересня 2023року позичальником використано 221126,88грн. та повернуто на користь банку 236180,48грн. (а.с.10-23).

Також встановлено, що позичальнику протягом строку кредитування банк нараховував проценти та здійснював їх списання за використання кредитного ліміту, що товариством не заперечувалося.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» убачається, що доводи скарги зводяться до незгоди скаржника з рішенням суду першої інстанції щодо відсутності у товариства правових підстав для нарахування позичальникові процентів за користування кредитом та як наслідок стягнення виниклої заборгованості за договором, у тому числі, заборгованості за тілом кредиту.

Дослідивши та проаналізувавши розрахунок заборгованості, наданий банком та виписку по картці, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, враховуючи наступне.

Зазначені документи свідчать, що відповідач за первісним позовом користувалася кредитними коштами та виконувала кредитні зобов`язання щодо повернення грошей, а кредитор, серед іншого нараховував проценти та за рахунок повернутих коштів, проводив списання процентів, що вплинуло на утворення заборгованості за договором.

Ухвалюючи у справі рішення, суд обґрунтовано вважав, що банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме з наданими АТ «Акцент-Банк» Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банке та Тарифами була ознайомлена ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору від 23 жовтня 2016року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредиту взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених банком розмірах і порядку їх нарахувань.

При цьому, суд на виконання вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України правильно застосував правовий висновок суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019року у справі №342/180/17, згідно якого «…матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору».

Зібранні у справі докази свідчать, що фактично протягом строку кредитування ОСОБА_1 було надано кошти в розмірі 221 126,88грн. та повернуто позичальником в рахунок погашення заборгованості 236 180,48грн., що підтверджує висновок суду про відсутність у відповідача заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що у будь-якому випадку суд на підставі частини першої статті 1048 ЦК України мав стягнути з відповідача проценти за користування кредитом у розмірі облікової ставки Національного бану України, колегія суддів визнає неприйнятними, адже ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 12 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки АТ «Акцент-Банк» не пред`являлися позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі облікової ставки Національного бану України, то суд не мав повноважень щодо розгляду не заявлених позовних вимог.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2025року постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування ухваленого у справі рішення.

Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» без задоволення.

Керуючись ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько