РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року

м. Рівне

Справа № 567/1330/24

Провадження № 22-ц/4815/819/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Маринич В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС"

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13 березня 2025 року (ухвалене у складі судді Назарука В.А., повний текст рішення суду складено 24 березня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство"Страхова група "ТАС", до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

в с т а н о в и в :

02 серпня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , через свого представника адвоката Заставного Р.А., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Позов обґрунтовувала тим, що 10.11.2023 року близько 21 год. 20 хв. на автодорозі сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів" поблизу с.Грозів Рівненського району Рівненської області водій автомобіля марки "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку м.Рівне допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер на місці події.

За фактом ДТП ГУНП в Рівненській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000425.

Постановою від 30.03.2024 дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі ОСОБА_5 , його близьким родичам, а саме дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було завдано моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Оцінює завдану дітям моральну шкоду у розмірі по 250 000 грн щодо кожної дитини, з відрахуванням 26800 грн, які підлягають відшкодуванню відповідно до ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", посилаючись на те, що діти у дуже ранньому віці стали напівсиротами, в майбутньому будуть позбавлені батьківської підтримки та турботи і втратили можливість тривалого життєвого зв`язку з одним із батьків протягом всього свого майбутнього життя.

Просила суд стягнути з ОСОБА_4 на користь дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 , по 223 200 грн моральної шкоди, завданої смертю їх батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та 25 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 13 березня 2025 року позов ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство"Страхова група "ТАС", до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , 53 600 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю батька.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , 53 600 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю батька.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 581 грн 38 коп. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що заподіяна позивачам моральна шкода внаслідок загибелі ОСОБА_5 підлягає відшкодуванню відповідачем, оскільки останній у судовому засіданні не довів, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, та з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, глибини фізичних та душевних страждань позивачів, грубої необережності потерпілого, суд вважає, що моральна шкода заявлена позивачам підлягає зменшенню та з врахуванням всіх обставин справи, суд визначає розмір моральної шкоди кожному з дітей в сумі в сумі 80400 грн.

Враховуючи розмір страхового відшкодування, виплаченого, за твердженням сторін ПрАТ "СГ "ТАС" на користь дітей загиблого ОСОБА_5 (по 26800 грн), суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача по 53600 грн на кожну дитину, що становить різницю між встановленою судом сумою на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька (80400 грн.) та сумою виплаченого на кожну дитину страхового відшкодування (26800 грн).

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд, ухвалюючи рішення у справі дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

В ході проведення слідчих дій у кримінальному провадженню було встановлено, що велосипедист ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у нічну пору доби, за відсутності ліхтарів та світлоповертачів, виконуючи поворот ліворуч, грубо порушив п. 10.1, 104 ПДР України, не пропустив автомобіль "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , став перетинати смугу руху даного автомобіля, чим спричинив перешкоду для руху автомобіля.

Умисні дії ОСОБА_5 полягають у тому, що він, проїхавши смугу руху автомобіля "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 і перебуваючи на смузі руху зустрічного транспорту, навмисно різко розвернув велосипед у сторону м. Острога і поїхав на зустріч автомобілю, в результаті чого правою стороною велосипеда здійснив зіткнення з передньою лівою частиною крила, лівою фарою, передньою частиною бампера, лівою частиною капота даного автомобіля.

Саме рух велосипедиста з моменту перетину смуги руху автомобіля "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 і до зіткнення велосипедом з даним автомобілем, механізм утворення механічних ушкоджень велосипеда та автомобіля, а також спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , проведені слідчі експерименти, інші слідчі дії свідчать про те, що потерпілий повною мірою усвідомлював свої дії направляючи велосипед із смуги зустрічного руху транспорту на автомобіль, передбачав, бажав і свідомо допускав настання ДТП.

З метою доведення умислу потерпілого на спричинення дорожньо-транспортної пригоди, на подану позивачем позовну заяву, було подано заперечення в якому ставилося клопотання про витребування з Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області кримінальне провадження № 0000425, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ч.2 ст.286 КК України, яке судом безпідставно відхилено.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, тому звернення до суду з позовом до нього є неправомірним.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

21 травня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Заставним Р.А. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він покликається на законність рішення суду.

Вказує, що головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини.

Обставин непереборної сили або умислу потерпілого органом досудового розслідування не встановлено.

З огляду на те, що моральна шкода дітям завдана смертю батька, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання, та відновити становище, яке існувало до смерті батька у житті дітей не можливо, судом першої інстанції було вірно враховано глибину моральних страждань дітей позивача, обставини дорожньо-транспортної пригоди, та визначено розумний та справедливий розмір відшкодування моральної шкоди.

Просить суд про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.11.2023 року близько 21 год. 20 хв. на 200 км + 26 м автодороги сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів" поблизу с.Грозів Рівненського району Рівненської області водій автомобіля марки "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку м.Рівне зі швидкістю біля 80 км/год з включеним ближнім світлом фар допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля та виконував розворот в сторону м.Острог.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 отримав травми та помер на місці події, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №102 від 11.11.2023, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 18, 19).

Позивачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дітьми померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_2

За фактом ДТП ГУНП в Рівненській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425.

Постановою від 30.03.2024 року дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 11-17).

Вказаною постановою встановлено, що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з її наслідками є грубе порушення велосипедистом ОСОБА_5 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, який не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово, в безпосередній близькості від автомобіля "Hyundai Terracan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетинав проїзну частину, що в свою чергу позбавило можливості водія ОСОБА_4 , уникнути наїзду, а тому в діях останнього відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Висновком судово-медичної експертизи №102 від 22.12.2023 року встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням його смерті. При судово-токсикологічному досліджені крові з трупа ОСОБА_5 , виявлено етиловий спирт в концентрації 1,64% в крові та 1,43% в сечі і дана концентрація у порівнянні живими особами на момент настання смерті відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи з транспортно-трасологічного дослідження №СЕ-19/118-23/12488-ІТ від 08.01.2024 встановлено, що контактування автомобіля "Hyundai Terracan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з велосипедом Ardis відбулося між передньою лівою частиною автомобіля на відстані 0-60 см від лівого бокового габариту кузова з правою боковою частиною велосипеда, а висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП №СЕ-19/118-24/3475-ІТ від 25.03.2024 встановлено, що швидкість руху автомобіля "Hyundai Terracan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становила 78,9…81,7 км/год і в даній дорожній обстановці, водій зазначеного автомобіля ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста.

Власником автомобіля марки "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП був ОСОБА_4 .

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6906506 встановлено, що цивільно-правова відповідальність власників наземного транспортного засобу ОСОБА_4 щодо автомобіля марки "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "СГ "ТАС".

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.2024 року позов ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітніх дітей загиблого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ПАТ "СК "ТАС" задоволено. Стягнуто з ПАТ "СК "ТАС" на користь ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітніх дітей загиблого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 241200 грн страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника, 53600 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька та 30000 грн витрат на правову допомогу (а.с. 85-88).

З повідомлення ПрАТ "СК "ТАС" встановлено, що на даний час вищезазначене судове рішення виконано (а.с. 129).

Вважаючи виплачене ПрАТ "СК "ТАС" страхове відшкодування моральної шкоди не співмірним розміру заподіяної моральної шкоди, яку позивачка оцінює в 250 000 грн, ОСОБА_1 , в інтересах дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до власника транспортного засобу "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 про відшкодування різниці між отриманим страховим відшкодуванням моральної шкоди (26800 грн) та фактично понесеною моральною шкодою (250 000 грн), що складає 223 200 грн на кожну дитину.

За змістом ст. 1167, ст. 1168, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, незалежно від вини такої особи.

Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постановах від 05.03.2012 року у справі№6-96цс11; від17.10.2012 у справі № 6-114цс12; від 05.12.2012 у справі № 6-145цс12, від 04 квітня 2018 року в справі № 212/2362/16-ц.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як встановлено судом та наголошено стороною відповідача разом з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ПрАТ "СГ "ТАС" та ОСОБА_4 щодо автомобіля марки "HYUNDAI TERRACAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , було укладено договір добровільного страхування транспортних ризиків (а.с. 67)

Згідно повідомлення ПрАТ "СГ "ТАС" звернень до страхової компанії за договором добровільного страхування транспортних ризиків № FA-00291130 не надходило (а.с. 129).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 Закону України "Про страхування", страхувальник зобов`язаний інформувати страховика про настання події, що має ознаки страхового випадку, у порядку та строки, визначені договором страхування, а п.33.1.4. ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що водій транспортного засобу, причетного до ДТП повинен невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

За часиною 1 ст. 102 Закону України "Про страхування" договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України та те, що відповідно до частини другої зазначеної статті визначено, що о бов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування.

Згідно ч. 3 ст. 102 зазначеного Закону, здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

У постанові від 11 грудня 2019 року (справа № 465/4287/15, провадження № 14-406цс19), розглядаючи справу за позовом фізичної особи до ПрАТ "УПСК" про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, Велика Палата Верховного Суду визначила, що "зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає", а "тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування".

За встановлених обставин відсутності звернення до ПрАТ "СГ "ТАС" щодо виплат за договором добровільного страхування транспортних ризиків № FA-00291130, місцевим судом, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, враховано, що у даній справі у страховика за договором добровільного страхування не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, а тому різницю між фактичним розміром моральної шкоди і виплаченим ПАТ "СК "ТАС відшкодуванням моральної шкоди на підставі заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.2024 року має сплатити відповідач ОСОБА_4 , як власник джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи розмір страхового відшкодування, виплаченого, за твердженням сторін ПрАТ "СГ "ТАС" на користь дітей загиблого ОСОБА_5 (по 26800 грн), місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача по 53600 грн. на кожну дитину, що становить різницю між встановленою судом сумою на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька (80400 грн) та сумою виплаченого на кожну дитину страхового відшкодування (26800 грн).

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом наявності умислу потерпілого ОСОБА_5 на настання ДТП, що виключає відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, апеляційним судом відхиляються, з огляду на наступне.

Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Як роз`яснено Верховним Судом у постановах від 05.06.2019 у справі №466/4412/15-ц, від 15.08.2019 у справі №756/16649/13-ц, від 02.10.2019 у справі №447/2438/16-ц, від 11.12.2019 у справі №601/1304/15-ц, обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку відповідачем не доведено умислу потерпілого на настання відповідного результату ДТП зі смертельними для нього наслідками.

Оскільки у справі не встановлено обставин, які виключають відповідальність ОСОБА_4 , місцевим судом правомірно частково задоволено позов ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство"Страхова група "ТАС", до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та стягнуто з останнього по відповідача по 53600 грн моральної шкоди на користь малолітніх дітей.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно, всебічно і повно встановлено обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 13 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.