Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Шведюк Д.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права на іпотеку, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права іпотеки на частину будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 13779692.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилаючись на приписи статтей 60, 65, 70 Сімейного кодексу України вказує, що відповідач має сплачувати кошти за отриманий кредит.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засідання позивач ОСОБА_4 позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснив суду, що кредитні кошти отримані ОСОБА_4 за згодою його дружини ОСОБА_3 , яка до того ж була поручителем за цим кредитним договором (за рішення суду задоволено позов ОСОБА_3 та припинено цю поруку). На даний момент порушення прав позивача не має, однак цей позов ним подано для того, щоб у майбутньому, у разі будь-якої конфліктної ситуації, захистити права позивача. Представник позивача вказав на те, що відповідач має обов`язок зі сплати кредиту.

Відповідач до суду не з`явилася, право на подачу відзиву на позов не скористалася. Враховуючи, що відповідач повторно не з`явилася до суду, суд вважає за можливе провести за відсутності відповідача, яка не з`явилася.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ майна подружжя (справа № 490/1855/20).

У означеному рішенні судом встановлено та не в силу частини четвертої статті 84 ЦПК України не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи, таке.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30.08.1989 року вступили до шлюбу, який між сторонами не розірваний, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 30.08.1980 року ( актовий запис № 1874).

ОСОБА_4 , 16.01.2007 року за згодою ОСОБА_3 , заключений кредитний договір з ПАТ «ОТП Банк» МL-401/001/2007 на придбання нерухомого майна в сумі 94200 доларів США, з кінцевим терміном поверненням кредиту 16.01.2019 року.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку із земельною ділянкою від 16.01.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Філіпенко В.В., ОСОБА_4 придбав житловий будинок із земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 (реєстровий номер 42).

Даний договір зареєстрований 22.01.2007 року за номером 1503, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Сторони зареєстровані у даному будинку. Для забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту, між ПАТ « ОТП Банк» та ОСОБА_4 заключений договір іпотеки № РСL-401/003/2007 від 16.01.2007 року, за яким останній передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Філіпенко В.В. (реєстровий номер 43) та накладена заборона відчуження.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 16.01.2007 року зареєстрована заборона відчуження вказаного будинку.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.05.2018 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 63 483, 32 долара США, та судовий збір. На виконання даного рішення суду 19.12.2018 року виданий виконавчий лист. Приватним виконавцем Куліченко Д.О. відкрито виконавче провадження постановою ВП № 60274189 від 09.10.2019 року.

Постановою приватного виконавця від 09.10.2019 року накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 , в тому числі і на майно, яким він володіє спільно з іншими особами.

Приватним виконавцем 27.02.2020 року здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , при якому встановлено, що двері не відчинені, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, 16.07.2020 року складено приватним виконавцем аналогічний акт.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2020 року задоволено клопотання приватного виконавця Куліченко Д.О. та оголошено розшук ОСОБА_4 .

За повідомленням Головного Управління національної поліції в Миколаївській області від 14.04.2021 року за номером 6424/51/5-21, місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено за місцем реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що поділ майна може порушувати майнові інтереси кредитора та вказав на недопустимість уникнення від відповідальності за невиконання умов кредитного договору. Це рішення оскаржено не було на набрало законної сили.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог у справі, що розглядається, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина п`ята статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами ; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із зазначеного слідує, що під час розгляду справи суд зобов`язаний встановити, яке саме право позивача було порушено, щоб визначити, чи є підстави для задоволення позову та який спосіб захисту є найбільш ефективним.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує на презумпцію права спільної власності подружжя та їх часток у такому праві власності (по за кожним) на спірний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . При цьому дружина позивача повинна мати не лише право власності а обов`язок сплачувати кредит та обов`язки іпотекодавця.

Під час розгляду справи, у судовому засіданні ані позивач ані його представник ОСОБА_2 не зазначили, яке саме право позивача порушено та яке право має бути захищено судом.

Позивач та його представник зазначив, що він сплачує кредитну заборгованість в межах виконавчого провадження, а цим позовом він просить перевести на дружину обов`язки по іпотеці на майбутнє. За такого, під час розгляду справи судом не встановлено порушення будь-яких прав позивача, яке ю підлягало захисту у судовому порядку та відповідно визначення належного способу захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на приписи статтей 60, 65, 70 Сімейного кодексу України, якими врегульовано питання щодо поділу майна подружжя. При цьому суд зазначає, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог про поділ майна подружжя.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись статтей 4, 5, 12, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_3 права іпотеки на частину будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 13779692 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.М. Шолох