УХВАЛА

08 липня 2025 року

м. Київ

справа № 466/9987/23

провадження № 61-6454ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради, яка подана представником Павловою Зоряною Петрівною, на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромзен», Державного підприємства «Сетам», Приватного виконавця Зорени Петра Івановича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, ОСОБА_2 , Львівська міська громадська організація «Студія активного дозвілля», про визнання недійсними торгів з реалізації нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 10 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року, позовні вимоги залишено без задоволення.

24 березня 2025 року Львівська міська рада вперше подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2025 року касаційну скаргу повернуто заявнику (заявником здійснення самопредставництва Львівської міської ради не підтверджено).

16 квітня 2025 року Львівська міська рада через підсистему «Електронний суд» повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2025 року касаційну скаргу повернуто заявникув (в касаційній скарзі Львівської міської ради не викладені належним чином передбачені чинним ЦПК України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку).

Заявнику роз`яснено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

19 травня 2025 року Львівська міська рада через підсистему «Електронний суд» подала касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків касаційної скарги, а саме заявнику необхідно надати до суду квитанцію про сплату судового збору у відповідному розмірі.

10 червня 2025 року через підсистему «Електронний Суд» Львівська міська рада подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучила платіжну інструкцію №421 від 06 червня 2025 року про сплату судового збору у відповідному розмірі. Недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з касаційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому заявник посилається на те, що ухвалами Верховного Суду касаційні скарги повернуті заявнику. Роз'яснено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. Зазначає, що з урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати звернення з касаційною скаргою вперше і тих обставин, що звертаючись вдруге та втретє з касаційною скаргою, заявник не зволікав, пропущений строк на касаційне оскарження має бути поновлений як такий, що пропущений з поважних причин. Тому просить поновити строк на касаційне оскарження.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду та Верховного Суду України: від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, від 10 квітня 2024 року у справі № 188/1182/21, від 28 березня 2022 року у справі № 357/3660/20, від 22 березня 2023 року у справі № 202/2752/20, від 16 квітня 2024 року у справі № 914/2736/21, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, № 200/606/18, від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/18, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20, від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19, від 20 жовтня 2021 року у справі № 9901/554/19, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20, від 01 липня 2021 року № 9901/381/20, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі

№ 465/650/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, суд не дослідив зібрані у справі докази - пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Зважаючи на те, що доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 260, 389, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити Львівській міській раді строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року.

Відкрити касаційне провадження у справі № 466/9987/23.

Витребувати з Шевченківського районного суду міста Львова цивільну справу № 466/9987/23 за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромзен», Державного підприємства «Сетам», Приватного виконавця Зорени Петра Івановича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, ОСОБА_2 , Львівська міська громадська організація «Студія активного дозвілля», про визнання недійсними торгів з реалізації нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко