КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/7615/24 Головуючий у суді І інстанції Савицький О.А.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

09 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, 30 травня 2025 року позивачка звернулася з апеляційною скаргою, яка не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, а саме не оплачена судовим збором.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої та частини п`ятої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

За подання апеляційної скарги судовий збір не сплачено, а позивачка у скарзі вказала, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі частини першої-третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У Законі № 1023-XII не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону № 1023-ХІІ визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини першої - третьої статті 22 Закону № 1023-ХІІ захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Вказана пільга щодо сплати судового збору підлягає застосуванню лише у випадку коли позивач пред`явив позовні вимоги, пов`язані з порушенням його прав саме як споживача послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не існує споживчих правовідносин, оскільки відповідач не укладав з позивачкою договори банківського вкладу (депозиту), а він є лише основним акціонером ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що заявлені вимоги у даній справі не ґрунтуються на положеннях Закону № 1023-ХІІ, ані позовна заява ОСОБА_1 , ані оскаржуване рішення суду першої інстанції не містять жодних посилань на норми вказаного Закону.

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані лише договірні відносини за участі споживача, як спеціального суб`єкта, однак вимоги заявниці не ґрунтуються на тому, що між сторонами існують договірні і, відповідно, споживчі правовідносини.

Отже, у спірних правовідносинах позивачка не є споживачем у розумінні статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і тому не звільнена від сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції вважає, що сама по собі обставина того, що позивачка в апеляційній скарзі вказала, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ніяким чином не свідчить про те, що на правовідносини між сторонами поширюється дія цього Закону.

За таких обставин підстави вважати, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року у цій справі відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні, а відтак її слід сплатити судовий збір.

Як передбачено підпунктом 1.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з розрахунку на місяць у 2024 році відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складав 3 028,00 грн.

За підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду установлена в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ураховуючи категорію спору, характер та розмір незадоволених позовних вимог, а також вимоги апеляційної скарги позивачки, розмір судового збору в даному випадку становить 22 268,50 грн.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783.

Призначення платежу: *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи; судовий збір, за а/с ОСОБА_1 на заочне рішення від 07 травня 2025 року по справі № 761/7615/24, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового забору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб