Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2030/25
Провадження № 2/279/1119/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/2030/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.02.2024 року на підставі трудового договору між працівником і фізичною особою яка використовує найману працю, була прийнята на роботу до відповідача за професією комплектувальник товарів.

15 січня 2025 року трудовий договір було розірвано за згодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗПП України.

Зазначає, що її заробітна плата за один місяць складає 8000.00 гривень (мінімальна заробітна плата в Україні). На день звільнення відповідачем не було проведено з неї розрахунків в повному обсязі, а саме їй не була виплачена в повному обсязі заробітна плата за період роботи з 01.09.2024 року по 15.01.2025 року. Письмово про наявність заборгованості відповідач її не повідомляв.

Відповідно до Форми ОK -5, нарахована їй заробітна плата в наступних місяцях складає: вересень 2024 року - 8000.00 гривні ( за даний місяць відповідач, тільки сплати ЄСВ до ПФУ);

Жовтень 2024 року-0.00 гривні (сплата ЕСВ до ПФУ відсутня);

Листопад 2024 року - 0.00 гривень (сплата EGB до ПФУ відсутня);

Грудень 2024року- 0.00 гривень (сплатаЕСВ до ПФУ відсутня);

Січень 2025 року - 0.00 гривень (сплата ЕСВ до ПФУ відсутня).

Всього розмір невиплаченої заробітної плати за період з 01.09.2024 року до 15.01.2025 року становить 36000 гривень.

Статтею 43 Конституції України передбачено право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України, яка кореспондується зі ст. 1 ЗУ "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про ненараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі невиплати, з вини власника або уповноваженого ним органу, належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 з відповідними змінами та доповненнями.

Розрахунок середньоденного заробітку за час затримку розрахунку :

16 000 гривень (Серпень 2024 року - 8000.00 гривень (нарахована заробітна плата за повний місяць) + вересень 2024 року - 8000.00 гривень (нарахована заробітна плата за повний місяць) / 43 робочі дні (серпень 2024 ріку - 22 (кількість робочих днів) та вересень 2024 рік -21. (кількість робочих днів) = 373.10 гривень.

Вважає, що оскільки відповідач неправомірно не провів з нею розрахунок в повному обсязі (відповідно до чинного трудового законодавства) заборгованість по заробітній платі по день фактичної роботи, тобто фактично належні їй кошти привласнив, з відповідача на її користь підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі.

Також, внаслідок неправомірних дій відповідача, в частині невиплати заробітної плати в повному обсязі в день звільнення, їй нанесено маральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 10000 гривень.

Враховуючи викладене, просить стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 36000 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19774,30 грн., стягнути 10000 грн. моральної шкоди. Одночасно просить стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору. розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.04.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 29.04.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у встановлений строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування відзиву зазначає, що з позивачем дійсно перебували у трудових правовідносинах. Жодних письмових чи усних претензій чи вимог щодо несвоєчасності або неповноти виплати заробітної плати від позивача не отримував. Заробітна плата позивачу виплачував у відповідності до вимог ст. 115 КЗпП України два рази на місяць, яку вона отримувала на особистий картковий рахунок в АТ "Райфайзен Банк".

Крім того, зазначив, що 15.01.2025 року, через касу, позивачу була виплачена заробітна плата та компенсація за невикористанну відпустку в загальній сумі 9137 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки №3 від 15.01.2025 року з відповідним додатком, в якому позивач особистим підписом підтвердила факт отримання зазначених коштів.

Також відповідач надав докази виплати заробітної плати.

Щодо відсутності відомостей про ЄСВ в формі ОК-5, зазначає, що оскільки дана довідка була отримана позивачем 08.01.2025 року дані про сплату ЄСВ ще не з`явилися в інформаційній базі Пенсійного фонду України.

Позивач правом подачі відповіді на відзив не скористалася.

Будь які інші заяви, клопотання, що стосуються розгляду справи від сторін до суду не надходили.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір, який регулюється нормами трудового законодавства. Позивач у період з 01.02.2024 по 15.01.2025 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді комплектувальника товарів. Наказом №1505 від 14.01.2025 року позивача було звільнено з роботи, за згодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю та записами з трудової книжки НОМЕР_1 .

Вважаючи, що відповідачем не проведено повний розрахунок при звільненні, а саме не проведено виплату в повному обсязі заробітної плати, позивач звернулася до суду з позовом, за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Стаття 94 КЗпП України передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, установлена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (наведена позиція викладена в пунктах 67, 69, 70, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц).

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17 та від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 висловлена правова позиція відповідно до якої під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Судом встановлено, що на день звільнення позивача та на момент звернення останньої до суду, у відповідача заборгованість по заробітній платі перед позивачем відсутня.

З довідок наданих відповідачем слідує, що зарахування коштів: заробітна плата та аванси на особистий рахунок позивача в спірний період сплачувалась вчасно та в повному обсязі, в розмірі згідно умов трудового договору.

Також позивачу 15.01.2025 року, що є наступним днем після звільнення, було виплачено через касу відповідача заробітну плати за січень 2025 року та компенсацію за невикористану відпустку в загальній сумі 9137 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки №3 від 15.01.2025 року та додатком до відомості, в якому позивач особистим підписом підтвердила факт отримання коштів.

Офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж та не можуть бути прийняті судом як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді 31 травня 2021 року справи № 242/3051/18 про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Враховуючи, що суду надано докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед позивачем та те, що вказані кошти були отримані позивачем на особистий рахунок, підстави для задоволення заявленої позивачем вимоги про стягнення нарахованої та невиплаченої на день звільнення заробітної плати, відсутні.

Щодо вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та стягнення моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від основної вимоги, а на момент звернення до суду з позовною заявою відповідного порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 прав, свобод або інтересів позивача щодо непроведення розрахунку, невиплаті заробітної плати в повному обсязі судом не встановлено, а тому і відсутні підстави вважати, що трудові права позивача були порушені та, що внаслідок цих порушень їй було завдано моральної шкоди.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 76 - 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273,279, 354,355 ЦПК України, ст. 116 , 232, 233 КЗпП України та Законом України "Про судовий збір",

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягненні моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ