Справа № 496/4102/25
Провадження № 2-з/496/3/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши заяву представника заявника адвоката Ляшенко О.І. про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2025 року представник заявника подала заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,11 га, кадастровий номер :02:003:0415 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного будинку і земельної ділянки.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти певні дії, а саме: - зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 Заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - вселяти на проживання за адресою: АДРЕСА_1 інших осіб, які не є членами родини Заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 інших осіб, які не є членами родини Заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи вказану заяву про забезпечення позову, представник заявника посилається на те, що у провадження Біляївського районного суду Одеської області буде подана позовна зава, позивач: ОСОБА_2 до відповідача: ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Предметом спору по даній справі є визначення прав та розподілення часток у спільному сумісному майні позивача і відповідача, а саме: будинку АДРЕСА_1 ; - земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,11 га, кадастровий номер :02:003:0415, яка придбана одночасно із будинком (надалі- земельна ділянка), а разом спірне майно. Будинок та земельна ділянка придбані під час перебування позивача і відповідача у шлюбі. Представник заявника зазначає, що є підстави вважати, що даний будинок, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у тому числі, що буде порушенням прав малолітніх дітей, які знаходяться на утриманні позивача та проживають єдиною родиною із позивачем у будинку, що є предметом спору (після розлучення позивача і відповідача). У зв`язку з чим, представник заявника звернулася до суду з вказаною заявою.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підставі частин 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Як вбачається з п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Захід забезпечення позову є хоча і тимчасовим, але суттєвим обмеженням прав певних осіб, яке застосовується наперед, до визнання особи, якої стосується захід забезпечення, відповідальною за порушення прав заявника та до встановлення судом дійсної наявності порушення права заявника. Тому захід забезпечення позову має бути найменш обтяжливим, і крім його співмірності має бути дійсно необхідним і таким, що є єдиною найбільш доцільною можливістю запобігти неможливості виконання рішення про задоволення позову.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зміст поданої заяви свідчить про те, що предметом спору по даній справі є визначення прав та розподілення часток у спільному сумісному майні позивача і відповідача, а саме: - будинку АДРЕСА_1 (надалі- будинок); - земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,11 га, кадастровий номер :02:003:0415, яка придбана одночасно із будинком (надалі- земельна ділянка).

Суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в разі невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачеві розпоряджатися певним майном чи здійснювати певні дії.

Дослідивши матеріали заяви суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог заявника в частині вимог накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 , земельна ділянка загальною площею 0,11 га, кадастровий номер :02:003:0415, також заборони відповідачу ОСОБА_1 вчиняти певні дії, а саме: зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як заявникомне надано до заяви підтверджуючих доказів того, що відповідач намагається продати або відчужити житловий будинок та земельну ділянку, які йому належать третім особам, не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, крім того питання про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання вирішується у присутності особи або у судовому порядку, тому заява про забезпечення позову в цій частинні не підлягає задоволенню.

Крім вищезазначеного, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Щодо вимог представника заявника вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 вчиняти певні дії, а саме: вселяти на проживання за адресою: АДРЕСА_1 інших осіб, які не є членами родини заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 вчиняти певні дії, а саме реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 інших осіб, які не є членами родини Заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначених вимог заяви, а відтак заява представника заявників в цій частині заявлених вимог про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Що стосується заходів зустрічного забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачено вичерпний перелік випадків, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом встановлено, що заявник має зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Тобто відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Отже, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви представника заявника про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику, що згідно із положенням ч.4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150-153, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника адвоката Ляшенко О.І. про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти певні дії, а саме:

-вселяти на проживання за адресою: АДРЕСА_1 інших осіб, які не є членами родини Заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 інших осіб, які не є членами родини Заявника-позивача ОСОБА_2 та її двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надіслати зацікавленим особам для відома.

Строк пред`явлення ухвали до виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя І.М. Горяєв