18.07.2025 Справа № 469/40/25
2/469/327/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.,
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_1 - не з`явилась,
відповідач ОСОБА_2 - не з`явився,
представник відповідача ОСОБА_3 - не з"явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
13 вересня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ ФК Кредит-Капітал укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого ТОВ ФК Кредит-Капітал набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3216096від 14 жовтня 2022 року.
Ухвалою суду від 20 січня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. У відповіді на відзив щодо підписання кредитного договору зазначила, що у довідці про ідентифікацію передбачені усі персональні дані відповідача, що дає можливість його ідентифікувати, тому за вказаними у довідці відомостями можна точно встановити, кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор та ким підписано кредитний договір, що вбачається з повідомлення від первісного кредитора щодо підтвердження процедури укладення електронного договору, що містить інформацію з послідовними записами вчинених дій відповідачем на сайті товариства при укладенні договору. Щодо доказів перерахування коштів зазначала, що надане позивачем платіжне повідомлення про перерахування коштів на платіжну картку клієнта містить необхідні реквізити, тому може вважатися первинним документом і підтверджувати надання позичальнику кредитних коштів; розрахунок заборгованості підтверджує суму боргу, а також рух коштів по рахунку, містить усі необхідні відомості для того, щоб ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме по даному кредиту, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Посилається на те, що відсутність виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 без створення окремого рахунку для позичальника, а надає кошти на уже існуючий.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Родіонов А.В. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем SMS-повідомлення на номер його телефону, код одноразового ідентифікатора, відповідно до якого було підписано договір та прийняті умови; на підтвердження надіслання відповідачу одноразового ідентифікатора позивачем долучено лише довідку про ідентифікацію, яка створена ТОВ "Лінеура Україна", яке є заінтересованою особою та не може беззастережно підтверджувати наведені позивачем доводи; позивачем замість реєстру боржників надано суду як доказ витяг з реєстру боржників до договору факторингу, який не містить підпису уповноваженої особи первісного кредитора ТОВ "Лінеура Україна", який би підтверджував дійсність переходу права вимоги щодо ймовірної заборгованості відповідача перед первісним кредитором до позивача; такий документ, як витяг з реєстру боржників не передбачений договором факторингу. Зазначав, що договір факторингу та витяг з реєстру боржників, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру наявної заборгованості, тому позивач не надав суду доказів переходу до нього права вимоги до відповідача. Посилався на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем як доказ, не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку); оскільки наданий розрахунок не є зведеним документом, який не було погоджено з відповідачем і не підтверджено первинними обліковими бухгалтерськими документами, тому позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості у розмірі, зазначеному у розрахунку, у зв`язку з чим позов є недоведеним та необґрунтованим. Вважав недоведеним зарахування коштів на рахунок відповідача та посилався на відсутність доказів належності банківського рахунку саме відповідачу.
У письмових запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача заперечував проти позову з тим же підстав, зазначав, що у матеріалах справи відсутні докази того, що саме відповідач отримав SMS-повідомлення та ввів одноразовий ідентифікатор; наданий витяг з реєстру боржників не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує перехід права вимоги, а також не містить підпису представника первісного кредитора; наданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім документом, що не підтверджується первинними бухгалтерськими документами.
Зважаючи, що сторони виклали свою позицію у направлених до суду заявах по суті справи, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, але не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні або надати заяви про його відкладення, що не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України вирішив справу без присутності учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем за допомогою веб-сайту Товариства з доменним ім`ям www.credit7.ua, який є частиною інформаційно-телекомунікаційних систем товариства, був укладений електронний договір № 3216096 (далі - Договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.21-29).
За умовами вказаного договору відповідачу наданий кредит у розмірі 7000,00 грн., строк кредиту 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього Договору, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
Згідно з п.1.3.1. Договору, строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, продовженню не підлягають.
Відповідно до п.2.1. Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.
У пункті 3.1. Договору сторони погодили нарахування процентів на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
Зазначений договір, графік платежів (додаток №1 до Договору) (а.с.30), а також паспорт споживчого кредиту (а.с.31-32) підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т353.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.
За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України)
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 3216096 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 жовтня 2022 року, укладеного між ТОВ Лінеура Україна та відповідачем, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Договір про надання кредиту укладений в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - www.credit7.ua.
Із наданої позивачем анкети-опитувальника клієнта, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ Лінеура Україна) та підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т353 14 жовтня 2022 року об 11.41.49 ОСОБА_2 , вбачається, що заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, та виклав інформацію про себе, зокрема, місце проживання (зареєстроване та фактичне), місце роботи, номери декількох засобів зв"язку, адресу електронної пошти (а.с.20).
З наданої позивачем підтвердження процедури укладення електронного договору з відповідачем вбачається, що відповідач з використанням номеру телефону НОМЕР_2 з 22 березня 2020 року зареєстрований у електронній системі ТОВ "Лінеура Україна" та неодноразово користувався нею до 14 жовтня 2022 року, коли він об 11.41.33 авторизувався для входу до особистого кабінету шляхом введення паролю та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему подав заявку на отримання кредиту, ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором Т353 паспорт споживчого кредиту, ознайомився з офертою ТОВ та прийняв її умови, підписав договір одноразовим ідентифікатором (а.с.88).
Вказаний доказ містить також відомості про те, що 26 травня 2021 року клієнт пройшов ідентифікацію через сервіс Bank ID НБУ, що узгоджується з відомостями про верифікацію клієнта ОСОБА_2 , викладеними у довідці АТ "ПУМБ".
Для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти.
Оскільки договір укладений на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором Т353, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт позикодавця такий договір не був би укладений.
Договір містить податковий номер відповідача, адресу, номер електронного платіжного засобу, номер телефону.
Як встановлено судом, файл кредитного договору створено 14 жовтня 2022 року об 11.43.13 год., що співпадає з відомостями процедури укладення електронного договору Клієнта про формування запиту на відправку шаблону акцепту об 11.43.25 год. 14 жовтня 2022 року, запиту та відправлення в смс-повідомленні Товариством Клієнту одноразового ідентифікатора Т353 об 11.42.30, підписання договору Клієнтом (акцептування клієнтом умов оферти шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором Т353) о 11.43.21 год. 14 жовтня 2022 року, після чого документи були відправлені клієнту на електронну пошту та відображені у його особистому кабінеті.
За таких обставин суд вважає, що, підписавши за допомогою електронного підпису одноразовимо ідентифікатором кредитний договір, відповідач погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом.
Відомостей про оскарження чи визнання недійсним кредитного договору, а також звернення до правоохоронних органів матеріали справи не містять.
Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору № 3216096 про надання кредиту від 14 жовтня 2022 року та узгодження його умов відповідачем.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.
На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копії додаткових договорів між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем про прощення (анулювання) боргу до Договору №3216096 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а саме додатковий договір від 04 липня 2023 року, від 10 липня 2023 року, від 17 липня 2023 року та від 26 липня 2023 року (а.с.36-39).
Відповідно до п.2 цих додаткових договорів клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 3500,00 грн. у термін до 07 липня 2023 року, до 16 липня 2023 року, до 23 липня 2023 року, до 01 серпня 2023 року.
Пунктом 3 цих додаткових договорів визначено, що Товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі по 3500,00 грн. та 4900,00 грн..
Зі змісту п. 4 цих додаткових договорів слідує, що усі зобов`язання клієнта за договором припиняються з моменту виконання клієнтом умов, зазначених у п.2 додаткового договору.
У матеріалах справи відсутні докази підписання відповідачем вказаних додаткових договорів та виконання ним умов, визначених додатковими договорами до Договору №3216096, а тому суд не має підстав для врахування зазначених додаткових договорів як доказ обставин, викладених позивачем.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua на підставі Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ. Відповідно до зазначеного договору ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 14.10.2022 року об 11:45:04 на суму 7000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , яка вказана відповідачем у Договорі №3216096 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.10.2022 в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» як платіжний засіб, номер транзакції в системі iPay.ua - 172611583, призначення платежу: зарахування 7000,00 грн. на картку НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою платіжного провайдера ТОВ Універсальні платіжні рішення» №6692-0403 від 04.03.2024 року (а.с.33).
Відповідно до довідки Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" № КНО-07.8.5/6607БТ від 21 травня 2025 року, у банку на ім"я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_4 , за якою 14 жовтня 2022 року об 11.45.05 виявлена банківська операція по надходженню коштів у сумі 7000,00 грн. через сервіс іншого банка (а.с.109).
Зазначений документ відповідає відповідає вимогам до виписок з клієнтських рахунків, визначених п.63 розділу ІІІ Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, та його зміст узгоджується з даними укладеного сторонами кредитного договору, підтвердження процедури укладення кредитного договору, довідкою платіжного провайдера ТОВ Універсальні платіжні рішення».
Таким чином, є підтвердженим отримання відповідачем коштів на загальну суму 7000,00 грн.
У матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, розмір заборгованості та правильність її нарахування відповідачем не спростовано, а тому, враховуючи, що нарахування заборгованості грунтується на умовах укладеного сторонами кредитного договору, суд приходить до висновку про доведеність існування заборгованості відповідача за кредитним договором у вказаному розмірі.
13 вересня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача (а.с.47-50).
За приписами пункту 6.2.3. договору факторингу №ККЛУ-13092023, права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог п.7.2 договору.
У відповідності до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року, підписаного 13 вересня 2023 року, ТОВ "Лінеура Україна" передало, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" прийняло Реєстр Боржників у повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.ч.1-5 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. 5. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Отже, надання позивачем витягу з реєстру боржників, засвідченого представником позивача, не протирічить вимогам закону.
З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 3216096 від 14 жовтня 2022 року є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 18 липня 2025 року.
Суддя: