КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 296/1865/24

11 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кухленка Д.С. у цивільній справі за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року представник ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 16 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 85/П/56/2008-840, відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредитні кошти у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 16 травня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.

Зазначив, що у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2011 року у справі № 2-2758/11 позов банку задоволено - стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в сумі 183 890,31 доларів США, що еквівалентно 1 458 250,16 грн. за офіційним курсом НБУ на день подачі позовної заяви, та судові витрати в сумі 1 820,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року у справі № 761/7620/14-ц апеляційну скаргу задоволено частково - заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2011 року у справі № 2-2758/11 в частині вирішення позовних вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків, пені змінено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 85/П/56/2008-840 від 16 травня 2008 року станом на 15 березня 2010 року в розмірі 166 265,24 доларів США, що становить 1 326 464,04грн та 28 206,06грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 138 489,88 доларів США, що становить 1 104 872,26 грн, по сплаті відсотків - 27 776,36 доларів США, що становить 221 591,78грн, пеня - 28 206,06грн, а також судові витрати: судовий збір у розмірі 1 700,00грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00грн, тобто по 910,00 грн. з кожного.

Вказує на те, що 07 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФГІ» був укладений Договір № GL3N217046_nB216 про відступлення прав вимоги, посвідчений 07 травня 2020 року Швець P.O., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1557, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступило, а ТОВ «ФК «ФГІ» набуло права вимоги до позичальника та поручителя, що належали ПАТ «КБ «Надра» на підставі вищевказаного кредитного договору та договору поруки.

Зазначив також, що ОСОБА_2 , як позичальником, не виконувалось грошове зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку із чим було прострочено виконання грошового зобов`язання, а саме порушено строки погашення заборгованості за кредитним договором та строки сплати процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з вищезазначеним у кредитора виникло право вимоги на стягнення суми боргу з урахуванням 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Зазначає, що загальна сума заборгованості, встановлена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року у справі № 761/7620/14-ц, складає 166 265,24 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату звернення з цією позовною заявою - 6 246 551,81 грн.

Виходячи із загальної суми заборгованості кредитор має право на отримання сум передбачених статтею 625 ЦК України, а саме: 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року у сумі 197 151,44 грн.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь позивача 3% річних за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року у сумі 197 151,44грн та понесені судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2024 року позовну заяву ТОВ «Факторингова компанія«Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова компанія«Фонд гарантування інвестицій» 3% річних за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року у сумі 197 151 (сто дев`яносто сім тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 44 коп.

Не погоджуючись з рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2024 року, 03 квітня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 , не є боржницею у жодному виконавчому провадженні по стягненню на користь стягувана ПАТ «КБ «Надра» будь-яких коштів, що підтверджується відомостями Єдиного реєстру боржників, а також не є боржницею на користь правонаступника стягувана у виконавчому провадженні Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій», що підтверджується відомостями Єдиного реєстру боржників, як не є боржницею й на користь будь-якого іншого стягувача, що підтверджується відомостями Єдиного реєстру боржників, то й застосовувати стосовно ОСОБА_1 , як поручителя по кредитному договору її бувшого чоловіка ОСОБА_2 - додаткової відповідальності у вигляді стягнення компенсаційних наслідків прострочення виконання рішення суду - безумовно відсутні жодні правові підстави.

Вказує на те, що договором поруки визначено строк її припинення, а саме 6 місяців з дня настання строку виконання зобов`язання.

Враховуючи, що кредитор ПАТ «КБ «Надра» змінив умови основного зобов`язання в січні 2011 році, заявивши вимогу про стягнення достроково кредитних коштів, які було стягнуто рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2011 року у справі № 2-2758/11, приписані незаконно зобов`язання поручителя - є припиненими для поручителя за Кредитним договором від 16 травня 2008 року № 85/П/56/2008-840 в січні 2011 року.

Вказує на те, що в межах строку дії поруки ні ПАТ «КБ «Надра», ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» - з вимогами до поручителя не зверталося, а позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій» від 08 лютого 2024 року було подано до суду через понад десять років після припинення поруки.

Зазначає, що як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути компенсаційні наслідки прострочення виконання рішення суду за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року, не надавши ніяких доказів невиконання судового рішення в період з 2011 року по лютий 2021 року для обґрунтування підстави заявленої ним вимоги саме за визначений період.

Звертає увагу на те, що позовна заява була подана з пропуском позовної давності.

13 травня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 85/П/56/2008-840, відповідно до умов якого Банком надано Позичальнику кредитні кошти у сумі 140 896 доларів США 00 центів на умовах платності, строковості та зворотності.(а.с.8-10)

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за Кредитним договором № 85/П/56/2008-840, 16 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.(а.с.13)

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року у справі № 761/7620/14-ц апеляційну скаргу задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2011 року у справі № 2-2758/11 в частині вирішення позовних вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків, пені змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 85/П/56/2008-840 від 16 травня 2008 року станом на 15 березня 2010 року в розмірі 166 265,24 доларів США, що становить 1 326 464,04грн та 28 206,06грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 138 489,88 доларів США, що становить 1 104 872,26грн, по сплаті відсотків - 27 776,36 доларів США, що становить 221 591,78грн, пеня - 28 206,06грн, а також судові витрати: судовий збір у розмірі 1 700,00грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00грн, тобто по 910,00грн з кожного. (а.с.20-22)

Встановлено, що 07 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра»та ТОВ «ФК «ФГІ» був укладений Договір № GL3N217046_ПB216 про відступлення прав вимоги, посвідчений 07 травня 2020 року Швець P.O., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1557 у відповідності до умов якого ПАТ «КБ «Надра» відступило, а ТОВ «ФК «ФГІ» набуло права вимоги до позичальника та поручителя, що належали ПАТ «КБ «НАДРА» на підставі Кредитного договору № 85/П/56/2008-840 від 16.05.2008 та Договору поруки від 16.05.2008.(а.с.16-19)

Згідно з розрахунків, здійснених позивачем, розмір 3% річних за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року становить 197 151,44грн. (а.с.5)

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачі свої зобов`язання за Кредитним договором № 85/П/56/2008-840 від 16.05.2008 та Договором поруки від 16.05.2008 не виконали, а отже з останніх на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року у сумі 197 151,44 грн.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на вищенаведені норми права, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19 та № 646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Отже, у розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідачі мають невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, яке визначено судовим рішенням від 19 жовтня 2016 року у розмірі 166 265,24 доларів США, що становить 1 326 464,04 грн та 28 206,06 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 138 489,88 доларів США, що становить 1 104 872,26 грн, по сплаті відсотків - 27 776,36 доларів США, що становить 221 591,78 грн, пеня - 28 206,06 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446 цс 18, вказано, що у частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

При цьому положення статті 625 ЦК України передбачає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19, та у справі № 646/14523/15-ц, провадження №14-591 цс 18.

З урахуванням того, що відповідачі не надали доказів того, що ними було виконано рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, то позовні вимоги є обґрунтованими.

Разом з тим, прийшовши до правильних висновків про те, що відповідачі належним чином не виконали рішення суду та не надали доказів того, що у них відсутня заборгованість, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що рішенням апеляційної інстанції з відповідачів було стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 166 265,24 доларів США, що становить 1 326 464,04 грн. та 28 206,06 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом представник ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» розмір заборгованості становить 166,265 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату звернення з даним позовом становить 6 246 551,81 грн. З наявного в позовній заяві розрахунку заборгованості вбачається, що 3% річних позивачем було розраховано з заборгованості у розмірі 6 246 551,81 грн., що значно перевищує розмір заборгованості, який було стягнуто рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 42 755,62 грн. із розрахунку за стягнутою сумою рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року - 1 354 670,10*3%*384/365/100.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду. щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі зроблені судом першої інстанції без повного з`ясування обстави справи у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 , не є боржницею у жодному виконавчому провадженні по стягненню на користь стягувана ПАТ «КБ «Надра» будь-яких коштів, що підтверджується відомостями Єдиного реєстру боржників, а також не є боржницею на користь правонаступника стягувана у виконавчому провадженні ТОВ «Факторингова Компанія «Фонд Гарантування Інвестицій», колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема наявністтю рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 85/П/56/2008-840 від 16 травня 2008 року станом на 15 березня 2010 року в розмірі 166 265,24 доларів США, що становить 1 326 464,04 грн та 28 206,06 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 138 489,88 доларів США, що становить 1 104 872,26 грн, по сплаті відсотків - 27 776,36 доларів США, що становить 221 591,78 грн, пеня - 28 206,06 грн, а також судові витрати: судовий збір у розмірі 1 700,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн, тобто по 910,00 грн з кожного.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15 (провадження № 61-32171сво18) сформулювала висновок про те, що «натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога у такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».

Натомість у справі, що переглядається апеляційним судом, зобов`язання за кредитним договором не є натуральним, оскільки ці зобов`язання отримали судовий захист, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь період невиконання рішення суду про стягнення коштів в межах строку позовної давності.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відсутності відкритого виконавчого провадження, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на одержання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги відносно того, шо договором поруки визначено строк її припинення, а саме 6 місяців з дня настання строку виконання зобов`язання.Враховуючи, що кредитор ПАТ «КБ «Надра» змінив умови основного зобов`язання в січні 2011 році, заявивши вимогу про стягнення достроково кредитних коштів, які було стягнуто рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2011 року у справі № 2-2758/11, приписані незаконно зобов`язання поручителя - є припиненими для поручителя за Кредитним договором від 16 травня 2008 року № 85/П/56/2008-840 в січні 2011 року, колегія суддів відхиляє, оскільки в даному випадку предметом позову є стягнення 3% річних за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили. Кредитний договір та договір поруки були предметом розгляду у справі № 761/7620/14-ц. Рішення у даній справі набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути компенсаційні наслідки прострочення виконання рішення суду за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року, не надавши ніяких доказів невиконання судового рішення в період з 2011 року по лютий 2021 року для обґрунтування підстави заявленої ним вимоги саме за визначений період, колегія суддів відхиляє, оскільки на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позовна заява була подана з пропуском позовної давності, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Постановою Кабінету Міністрів Українивід 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ країни доповнено, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Тобто, строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 ЦК України, які не спливли на момент набрання чинності Законом №540-ІХ (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії такого карантину.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів приходять до висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Після перегляду справи в суді апеляційної інстанції позовна заява підлягає задоволенню частково (на 21,68%), а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 328,23 гр. з кожного.

При подачі апеляційної скарги відповідачем був сплачений судовий збір у розмірі 4 542,00 грн., за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу було задоволено частково (на 78,32%), а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 557,29 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 263, 367, 368, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 13, офіс 413) 3% річних за період з 05.02.2021 року по 23.02.2022 року у сумі 42 755,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 13, офіс 413) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 328,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 13, офіс 413) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 328,23 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 13, офіс 413) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 557,29 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: