ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/270/25
Провадження по справі 2/281/194/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.

за участю: секретаря судових засідань Михальченко І.А.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Від спільного проживання мають трьох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спільне господарство разом не ведуть. Позивачка вважає подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливим, тому вжиття заходів щодо примирення між нею та відповідачем буде недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. Позивач також просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " ОСОБА_5 ".

Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, визначено головуючого суддю Свинченко Г.Д.

Ухвалою суду від 23 травня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 19 червня 2025 року.

17 червня 2025 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого просить змінити вид провадження і здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також просить викликати позивача ОСОБА_2 для участі в судовому засіданні та надання пояснень, викликати дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відзив мотивовано тим, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, йому не відомо на чому ґрунтується рішення позивачки і чи воно дійсно відповідає її намірам. Сторони мають трьох неповнолітніх дітей і до виїзду ОСОБА_2 за кордон до 29.04.2025 року вони проживали разом вели спільне сімейне життя та господарство і вона не висловлювала наміру про розлучення. ОСОБА_1 сумнівається, що позов підписаний позивачкою чи її представником, у нього виникає ряд питань, які підлягають дослідженню безпосередньо в судовому засіданні за участі сторін.

Відповідач вважає, що справа не може бути розглянута без врахування думки дітей, тому їх слід залучити до участі у справі, оскільки розірвання шлюбу суперечить їхнім спільним інтересам. ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати своє право на примирення, справа є спірною, стосується особистих немайнових прав, має особливу соціальну значущість, потребує заслуховування сторін та дослідження додаткових доказів, тому справу слід розглядати в загальному позовному провадженні з обов`язковою участю сторін та допитом дітей.

27.06.2025 року на електронну пошту суду від позивачки ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що відзив є безпідставним, необґрунтованим та не може бути взятим до уваги з наступних підстав. З травня 2025 року ОСОБА_2 та її діти проживають за кордоном, відтак, хоч вони і прописані за однією адресою з відповідачем, але шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, виконання спільних подружніх обов`язків відсутнє, тому подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки та її дітей. ОСОБА_2 заперечує щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження та участі дітей у розгляді справи, оскільки справа є малозначною, спору між сторонами немає. За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 відносно позивачки та дітей вчинялось домашнє насильство, що підтверджується відповідною постановою суду, тому вона не бажає створювати для дітей стресову ситуацію. Просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотань про перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження, виклику в судове засідання позивачки для участі під час розгляду справи про розірвання шлюбу та надання пояснень, а також виклик неповнолітніх дітей.

09.07.2021 року в судовому засіданні ОСОБА_1 заявив усне клопотання про надання строку на примирення, яке обгрунтував тим, що коли позивачка вийде з ним на зв`язок, то він має намір помиритися з нею.

Ухвалою від 09.07.2025 року відповідачу відмовлено у задоволенні усного клопотання про надання строку на примирення

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення повідомлення до електронного кабінету. ОСОБА_2 у позовній заяві та відповіді на відзив просить розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач позовні вимоги не визнає повністю, заперечує проти розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, зважаючи на подані відзив та відповідь на відзив, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 22 від 12.07.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.07.2008 року.

15.01.2025 року винесено постанову № 281/13/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відносини, які склалися між сторонами привели до того, що подальше спільне життя позивачки та відповідача як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Примирення між позивачкою та відповідачем на даний час неможливе, фактично шлюбні відносини припинені, сторони спільного господарства не ведуть, відносно ОСОБА_2 та дітей вчинялось домашнє насильство і позивачка просить суд задоволити позовні вимоги.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Згідно правової позиції закладеної в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що позивач наполягає на розлученні та небажанні проживання однією сім`єю, хоч відповідач з цього приводу і заперечує, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти немає можливості, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому суд вважає за можливе розірвати шлюб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 24, 104, 105, 110-113, 114, 115 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовільнити.

Шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), який був зареєстрований 12.07.2008 року виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №22 від 12.07.2008 року - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_5 ».

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду/

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Галина Свинченко