Провадження № 2-з/359/93/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

02 травня 2025 року від представника заявника адвоката Сухарко А.В. до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову, якою просив суд накласти арешт на об`єкти нерухомого та рухомого майна, а саме :садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1017 га, з кадастровим номером:03:005:1453, які розташовані в Київській області, Бориспільський район, сільська рада Вишенківська, Садівниче товариство «Жолудь»;квартиру АДРЕСА_2 ;гараж 7/134, який розташований: АДРЕСА_3 ;земельну ділянку площею 0,0023 га, з кадастровим номером:06:021:0145, яка розташована за адресою : АДРЕСА_4 ;на рахунки у будь-якій валюті, поточні, карткові, розрахункові, депозитні, які належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;транспортний засіб, моделі SUZUKI JIMNY, колір сірий, VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводився заявнику рідним дядьком, оскільки був рідним старшим братом його матері ОСОБА_3 , 1946 року народження. ОСОБА_4 та його дружина, ОСОБА_5 , 1932 року народження, володіли у Садівничому товаристві «Жолудь» Бориспільського району земельною ділянкою 5 соток із дачним будиночком.У 2002 році ОСОБА_1 придбав сусідню земельну ділянку 5 соток з будинком й оформив її на тітку, оскільки не міг ним довгостроково володіти, як громадянин Ізраїлю.10 березня 2002 року тітка зробила заповіт на ім`я ОСОБА_1 про передачу всього свого майна після смерті.У період з 2004 по 2008 роки заявник почав перебудовувати обидві ділянки, побудував лазню, сараї, курник та будинок з гаражем. Загальна сума його вкладень за цей період становила близько 350 доларів США. Є багато фото та відео доказів, включаючи відео з його розрахунком грошима з керівником компанії, яка зводила дерев`яний зруб будинку.19 вересня 2005 року дядько зробив на ім`я ОСОБА_1 заповіт на все своє майно на випадок смерті. Також заявник придбав для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 автомобіль SUZUKI JIMNY за приблизно 22 000 доларів США в автосалоні SUZUKI у м. Києві. Автомобіль при покупці було оформлено на дядька.У той період рідні ОСОБА_1 вже були пенсіонерами із середнім доходом близько 500-600 доларів на місяць за вказаний період і не мали коштів для фінансування подібних покупок та будівництва будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 тітка померла. При вступі у спадок заявник відмовився від спадщини на користь дяді, оскільки залишався громадянином Ізраїлю та не міг довгостроково бути власником земльної ділянки. ОСОБА_1 зі своєю сім`єю активно відвідував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період з 2000 по 2015 роки. Оплачував їх лікування та побут.У період будівництва в 2004-2008 роках заявник приїжджав у Садівниче товариство «Жолудь» кожні 2-3 тижні. Коли у тітки у 2006 році трапився інсульт, він оплатив її лікування та придбав медичне ліжко з усім необхідним обладнанням, яке наразі знаходиться в будинку в Садівничому товаристві «Жолудь».В подальшому, у нього з дядьком виникли непорозуміння та вони припинили на деякий час спілкуватись, проте ОСОБА_1 постійно дізнавався про його справи через ОСОБА_6 (дядькова кума) та ОСОБА_7 (дядькова племінниця з боку його дружини).Через деякий час заявник відновив свої відносини з ОСОБА_2 .. Незважаючи на конфлікт, ОСОБА_1 регулярно переказував дяді грошові кошти через ОСОБА_7 та оплачував рахунки по Садівничому товариству «Жолудь» через карту головного бухгалтера ОСОБА_8 . Так, загальна сума переказів за період з квітня 2022 року по січень 2023 року склала 125 600 гривень. В подальшому вони з дядьком перестали часто спілкуватися телефоном, оскільки дядько мав захворювання та іноді міг навіть не впізнати ОСОБА_1 .. Про дядька піклувалась ОСОБА_7 , допомагала йому з побутом та повідомляла всю інформацію щодо дядька заявнику. ОСОБА_7 з початку повномасштабного вторгнення виїхала за кордон, у зв`язку з чим у заявника припинився зв`язок з ОСОБА_2 .. Коли заявник зрозумів, що піклуватися за дядьком нікому, то ОСОБА_1 почав розробляти план як зробити дядькові закордонний паспорт та забрати його до себе в Ізраїль.

В 2023 році заявнику стало відомо, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ввели в оману ОСОБА_2 та змусили його підписати договір довічного утримання, який 23 листопада 2023 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шакарашвілі Юлією Юріївною. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обмежили ОСОБА_1 у спілкуванні з дядьком, вивезли ОСОБА_2 з його постійного місця проживання у невідомий напрямок, змінили мобільний телефон, у зв`язку з чим заявнику тривалий час не було відомо, в якому стані знаходиться дядя і де саме.В жовтні 2024 року заявник звернувся до ГУНП в Київській області з заявою про скоєння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, відомості про яке 24 жовтня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000576 за ч. З ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.В квітні 2025 року ОСОБА_1 стало відомо від слідчого, що дядько помер, він намагався придбати квитки до України, щоб приїхати та попрощатися з ОСОБА_2 , організувати належне поховання, проте ОСОБА_9 поховала його на наступний день після смерті дяді.

За договором довічного утримання від 23 листопада 2023 було ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_9 отримала у власність належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме :садовий будинок АДРЕСА_1 таземельну ділянку площею 0,1017 га з кадастровим номером :03:005:1453, які розташовані за адресою : в Київська області, Бориспільський район, сільська рада Вишенківська, Садівниче товариство «Жолудь»»;квартиру АДРЕСА_2 ;гараж 7/134 таземельну ділянку площею 0,0023 га з кадастровим номером:06:021:0145, які розташовані за адресою : АДРЕСА_4 .

Відповідно п.п.2.2. договору довічного утримання, ОСОБА_9 зобов`язалась повністю утримувати ОСОБА_2 , надавати йому матеріальне забезпечення, догляд та необхідну допомогу, медичну допомогу, сплачувати ліки, оплачувати комунальні послуги щомісячно, забезпечувати фруктами та овочами протягом всього року, забезпечувати послугами адвокатів та нотаріусів, забезпечення радіо-,телевізійним та телефонним зв`язком, забезпечити прибирання не менше 4 разів в місяць, надавати інші побутові послуги та виконувати інші побутові доручення, а також забезпечити йому довічне проживання у квартирі АДРЕСА_2 , та довічне користування всім зазначеним у цьому договорі нерухомим майном, в разі смерті поховати його. В подальшому після укладання договору довічного утримання, ОСОБА_9 відправила ОСОБА_2 до будинку для осіб похилого віку у с. Ревне, Бориспільського району Київської області.23 січня 2024 року ОСОБА_2 уклав договір комісії №8635/24/000721 з продажу транспортного засобу модель SUZUKI JIMNY, колір сірий, VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_4 з ТОВ «АС АВТО ГРУП».24 січня 2024 року ТОВ «АС АВТО ГРУП» в особі Шевченко М.Б. уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу, моделі SUZUKI JIMNY, колір сірий, VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_4 з ОСОБА_9 .31 січня 2025 року ОСОБА_2 уповноважив довіреністю ОСОБА_9 представляти його інтереси та вести всі його справи в будь-яких банках та фінансових установах, в тому числі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», з правом користування, експлуатації та розпорядження належних ОСОБА_2 грошових коштів, довіреність посвідчена в будинку для осіб похилого віку приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С.І..Висновком судово-психіатрич-ного експерта №305 від 03 березня 2025 року, встановлено, що : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час страждає на деменцію при хворобі альцгеймера, з пізнім початком (згідно MKX-10:F 00.1). 3а своїм психічним станом на даний час він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період 23 листопада 2023 року страждав на деменцію при хворобі альцгеймера, з пізнім початком (згідно MKX-10:F 00.1). За своїм психічним станом на той період він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 31 січня 2025 року страждав на деменцію при хворобі альцгеймера, з пізнім початком (згідно MKX-10:F 00.1). За своїм психічним станом на той період він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на деменцію при хворобі альцгеймера (діагноз встановлений експертом-психіатром), то первинно притаманні йому індивідуально-психологічні особливо-сті знівельовані даним захворюванням, а тому їх вплив на його поведінку втрачає свою цінність. Таким чином, ОСОБА_2 на час укладення правочинів не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Наведене стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою до подан-ня до суду позову про визнання договору недійсним.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року матеріали заяви передано за підсудністю на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

26 червня 2025 року дана заява, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2025 року, передана на розгляд судді Яковлєвій Л.В.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Згідно заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову вбачається, що заяву подано до подання позову. Докази протилежного у суду відсутні.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 існує спір з ОСОБА_9 , ТОВ «АС АВТО ГРУП» щодо нерухомого майна, яке перебувало у власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, заявник належним чином не обґрунтувано заяву про забезпечення позову щодо існування ризику реалізації майна будь - якими особами, в тому числі ОСОБА_9 , та не надав відповідних доказів до суду.

При цьому, із вказаної заяви та приєднаних до неї доказів не вбачається наявність ризиків здійснення ОСОБА_9 будь-яких дій, направлених на відчуження спірного майна.

Крім того, із заяви вбачається, що 24 жовтня 2024 року відкрито кримінальне провадження за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, де заявник ОСОБА_1 є потерпілим, однак суду не надано жодних доказів про те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_9 має хоч якийсь процесуаль-ний статус.

Також, заявником не надано до суду жодних доказів на підтвердження родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Як і не надано доказів подачі ОСОБА_1 нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та, у зв`язку з цим, набуття статусу спадкоємця.

Окрім цього, ОСОБА_1 не подано до суду жодних доказів проживання на території України та здійснення будь-яких дій щодо купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна, у тому числі вказаного у заяві, перерахування грошових коштів, з метою підтвердження обставин, вказаних у заяві.

Крім того, заявником не конкретизовано вимогу про накладення арешту на рахунки у будь-якій валюті, поточні, карткові, розрахункові, депозитні, які належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В свою чергу, докази наявності відкритих на ім`я ОСОБА_2 рахунків у банківських чи фінансових установах суду не надано.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпе-чення позову змісту позову, який має намір подати до суду ОСОБА_1 , приходить висновку, що заява про забезпечення позову є передчасною та необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекват-ності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуван-ням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Відповідно ч. 10, 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 149 153, 258- 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яковлєва Л.В.