Справа № 643/5883/25
Провадження № 2/643/3432/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Пасічника О.М.,

при секретарі Онди В.В.,

розглянувши в судовому засідання цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії

встановив :

16.04.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 39617,52 грн.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи з 31.03.2023, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058) на підставі заяви від 24.04.2024 за №4220, виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №699096 від 31.03.2023, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова. Рішенням від 01.05.2023 за №63 було призначено ОСОБА_1 пенсію по інвалідності II групи.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №63 від 06.11.2024 припинено виплату пенсії та скасоване рішення про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 підпунктів 1, 5 статті 49 Закону №1058 на підставі довідки виданої Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи № 17 про невизнання відповідача особою з інвалідністю з 31.03.2023. Листом від 08.11.2024 №2000-0308-8/196160 відповідач повідомлявся про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності з дати встановлення. У зв`язку зі скасуванням довідки відповідачу було зайво виплачено пенсію у розмірі 39617,52 грн. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія.

Оскільки відповідач добровільно не відшкодував вказані кошти, позивач звернувся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

На адресу суду через систему «Електронний суд» 07.05.2025 від представника позивача надійшли заяви про збільшення позовних вимог та про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Харківську обласну державну адміністрацію Департаменту охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи»

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 19.05.2025 клопотання представника позивача задоволено, прийнято до розгляду заяву позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про збільшення позовних вимог, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи».

Запропоновано КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» у строк до 17.06.2025 року надати пояснення щодо предмета спору, викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову та докази відправлення сторонам.

13.06.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надійшли пояснення третьої особи щодо позову в якому зазначено, що 31.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вперше був оглянутий міжрайонною Слобідською МСЕК і визнаний особою з інвалідністю другої групи на 2 роки.

03 жовтня 2024 року проведено обшук в міжрайонній Слобідській МСЕК на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2024, справа № 761/36001/24, в межах кримінального провадження за № 0001560 від 30.11.2023. В порядку обшуку були вилучені, в тому числі, і медичні документи та медико-експертна справа ОСОБА_1 з подальшим їх арештом. Під час слідчих дій виявлені документи з ознаками фальсифікації. З метою дослідження обґрунтованості та законності встановлення міжрайонною Слобідською МСЕК комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_1 другої групи інвалідності на 2 роки, на підставі Постанови Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, а саме п. 12 "Положення про медико-соціальну експертизу" затвердженого цією постановою (яка діяла до 31.12.2024), в якому сказано, що обласні, центральні міські комісії здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх, а також "Положенням про клінікоекспертну комісію Міністерства охорони здоров`я України", затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 05.02.2016 №69 "Про організацію клінікоекспертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування", була призначена медико-соціальна експертиза, проведений заочний розгляд справи за наданими на період проведення експертизи Слідчим відділом медичними документами. В ході роботи розширеної експертної комісії, створеної на підставі Постанови Слідчого відділу, проведений аналіз медико-експертної справи ОСОБА_1 і виявлені документи з ознаками фальсифікації, а вказаний діагноз не відповідав критеріям встановлення другої групи згідно "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, та "Інструкції про встановлення груп інвалідності", затвердженої Наказом МОЗ України № 561 від 05.09.2011 "Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності".

Згідно вищезазначеного, рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 31.03.2023 було визнане таким, що прийняте необґрунтовано і скасоване.

За результатом заочного огляду "Довідка про невизнання інвалідом" (форма первинної облікової документації №167/о) від 25.10.2024 № 17 заповнена в 2-х примірниках: один - надісланий до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а інший - долучений до матеріалів слідства.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, причин неявки до суду не повідомив, в письмових поясненнях просив провести розгляд страви без участі представника КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи».

Відповідач у судові засідання призначені на 19.05.2025, 17.06.2025 та 15.07.2025 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою: реєстрації її місця проживання: АДРЕСА_1 , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи з 31.03.2023, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058) на підставі заяви від 24.04.2024 за №4220, виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №699096 від 31.03.2023, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова. Рішенням від 01.05.2023 за №63 було призначено ОСОБА_1 пенсію по інвалідності II групи.

З метою дослідження обґрунтованості та законності встановлення міжрайонною Слобідською МСЕК комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_1 другої групи інвалідності на 2 роки, на підставі Постанови Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, а саме п. 12 "Положення про медико-соціальну експертизу" затвердженого цією постановою (яка діяла до 31.12.2024), в якому сказано, що обласні, центральні міські комісії здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх, а також "Положенням про клінікоекспертну комісію Міністерства охорони здоров`я України", затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 05.02.2016 №69 "Про організацію клінікоекспертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування", була призначена медико-соціальна експертиза, проведений заочний розгляд справи за наданими на період проведення експертизи Слідчим відділом медичними документами. В ході роботи розширеної експертної комісії, створеної на підставі Постанови Слідчого відділу, проведений аналіз медико-експертної справи ОСОБА_1 і виявлені документи з ознаками фальсифікації, а вказаний діагноз не відповідав критеріям встановлення другої групи згідно "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, та "Інструкції про встановлення груп інвалідності", затвердженої Наказом МОЗ України № 561 від 05.09.2011 "Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності".

Згідно вищезазначеного, рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 31.03.2023 було визнане таким, що прийняте необґрунтовано і скасоване.

За результатом заочного огляду "Довідка про невизнання інвалідом" (форма первинної облікової документації №167/о) від 25.10.2024 № 17 заповнена в 2-х примірниках: один - надісланий до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а інший - долучений до матеріалів слідства.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №63 від 06.11.2024 припинено виплату пенсії та скасоване рішення про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 підпунктів 1, 5 статті 49 Закону №1058 на підставі довідки виданої Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи № 17 про невизнання відповідача особою з інвалідністю з 31.03.2023. Листом від 08.11.2024 №2000-0308-8/196160 відповідач повідомлявся про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності з дати встановлення. У зв`язку зі скасуванням довідки відповідачу було зайво виплачено пенсію у розмірі 39617,52 грн. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія.

Крім того в заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначає , що шкода завдана державі в особі Пенсійного фонду України , склала 41978, 52 грн. в тому числі аліменти у сумі 2361 грн.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону №1058).

Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1).

У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ст. 50 Закону №1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже ст. 50 Закону №1058 встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІє, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

В позовній заяви позивачем зазначено, що у зв`язку із надходженням до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи від 25.10.2024 № 17, якою було скасовано рішення міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії м. Харкова про визнання відповідача з 31.03.2023 року особою з інвалідністю ІІ групи, рішенням від 06.11.2025 року №63 відповідачу була припинена виплата пенсії, а рішення про її призначення скасовано з дати призначення пенсії 31.03.2023 року. Розмір зайво виплаченої відповідачу пенсії за період з 31.03.2023 по 31.10.2024 склав 41978,52 грн.

Разом з тим, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, оскільки в позові відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про стягнення надміру виплаченої пенсії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, код ЄДРПОУ 14099344, адреса: м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під. 2 пов.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», код ЄДРПОУ 03327753, адреса: м. Харків вул. Літературна, буд.6.

Повний текст рішення складено 15.07.2025 року.

Суддя Пасічник О.М.