Справа № 201/4552/25
Провадження № 2-о/201/170/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернуласядо суду із заявою про встановлення факту спільного проживання із матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою

АДРЕСА_1 обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить 1/4 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Іншими співвласниками квартири є її сестра (донька померлої) ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюб між батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано 04 березня2009 року. Спільного бюджету та спільного господарства батьки не вели. Таким чином, батько ОСОБА_5 не є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 .

Її сестра ОСОБА_4 була спадкоємцем після смерті матері, але зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто спадщину не прийняла.

На час смерті матері вона постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 , проте в цей час не була зареєстрована в квартирі, оскільки була знята з реєстрації 08 листопада 2017 року, що підтверджено Довідкою про склад сім`ї №7739 від 02.09.2020 року.

Так, з червня 2017 року по квітень 2020 року вона працювала та проживала в місті Києві, а після звільнення в квітні 2020 року повернулася на постійне проживання в місто Дніпро, за місцем проживання батьків.

05 травня 2020 року мати захворіла, потребувала постійного догляду та турботи, та вона забезпечувала її всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, несла всі витрати, пов`язані з побутом.

На підтвердження факту сумісного проживання з матір`ю на день її смерті, було складено Акт про проживання від 01 квітня 2025 року, згідно якого підтверджено, що з квітня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в тому числі на час смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 квітня 2025 року при зверненні до нотаріуса її було повідомлено про неможливість оформлення свідоцтва про права на спадщину з посиланням на те, що на підтвердження факту прийняття спадщини необхідно надати витяг з реєстру територіальної громади, довідку про реєстрацію місця проживання, паспорт у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина з інформацією про зареєстроване місце проживання за однією адресою із спадкодавцем, або рішення суду.

Оскільки постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджене відповідними документами, заявник позбавлена можливості оформити спадщину (а.с.2-4).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2025 року справа за указаною заявою була передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.32).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 33).

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву в повному обсязі та просили суд задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила факт проживання її сестри разом з матір`ю на день її смерті

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 видане 20 липня 2020 року Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Дніпро, актовий запис №829 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої входить частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 лютого 1999 року на підставі Розпорядження від 12 лютого 1999 року №1/906-99 (а.с. 17).

Іншими співвласниками квартири є донька померлої ОСОБА_4 та батько заявниці ОСОБА_5 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданим 09 лютого 2025 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Дніпро, актовий запис №486 (а.с. 12).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано 04 березня 2009 року, актовий запис №84, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_3 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 12).

На час смерті матері заявниця не була зареєстрована за місцем реєстрації своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено Довідкою про склад сім`ї №7739 від 02.09.2020 року (а.с.11).

На підтвердження факту проживання з померлою було складено Акт про проживання від 01 квітня 2025 року, згідно якого підтверджено, що з квітня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в тому числі на час смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

10 квітня 2025 року на її звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса остання повідомила про неможливість оформлення свідоцтва про права на спадщину з посиланням на те, що на підтвердження факту прийняття спадщини необхідно надати витяг з реєстру територіальної громади, довідку про реєстрацію місця проживання, паспорт у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина з інформацією про зареєстроване місце проживання за однією адресою із спадкодавцем, або рішення суду.

Окрім того заявницею на підтвердження факту проживання разом з матір`ю на день її смерті надано медичними аналізами та медичними висновками хвороби матері, переписка з лікарями здійсненна при лікуванні матері; виписками з рахунків, якими підтверджено понесення витрат в місті Дніпрі в аптечних закладах, лікарнях, продуктових магазинах та інші витрати.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявник зазначає, що встановлення юридичного факту їй необхідно для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами померлої ОСОБА_3 пояснили, що заявниця дійсно проживала з матір`ю на час її смерті та доглядала за нею коли та хворіла.

Нормою ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Пунктом 3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також передбачено, що в разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав на те, що щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , на момент відкриття спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 липня 2025 року

Суддя С.О. Демидова