Справа № 204/9900/22
Провадження № 2/204/1804/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

08 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря Корягіної Р.Р.

представник позивача Шавкун М.Г.

представника відповідача Амельченка А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник адвокат Шавкун Михайло Григорович до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8), Товариство з обмеженою відповідальністю « Українська боргова компанія» (адреса: м. Київ, вул. Мельникова, 12), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна (адреса: АДРЕСА_3 ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбенко Юлія Едуардівна (адреса: м. Київ, вул. Хорива, 34, оф. 2) про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2006 року вона є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , однак в жовтні 2022 року стало відомо, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, згідно якої просить визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_4 та зобов`язати її звільнити квартиру. За результатами перевірки матеріалів позовної заяви в межах цивільної справи, ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_2 з 12.08.2021 року є власником квартир АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 12.08.2021 року укладеного з ТОВ «Українська боргова компанії», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е., зареєстрований в реєстрі за № 379. Згідно п. 2 укладеного 12.08.2021 року договору купівлі - продажу квартири, ТОВ «Українська боргова компанія» вказана квартира була набута у власність на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна від 19.02.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. зареєстрований в реєстрі за № 367. За результати з`ясування обставин укладання договору купівлі - продажу квартири від 19.02.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований в реєстрі за № 367, було встановлено, що вказаний договір купівлі - продажу був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яка діяла відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» тобто продаж квартири був здійснений ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як іпотекодержателем будь-якій особі, а саме ТОВ «Українська боргова компанія». Як вбачається зі змісту п. 1 договору купівлі - продажу квартири від 19.02.2021 року укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме як іпотекодержателем від імені позивача, право на продаж квартири будь - якій особі належало іпотекодержателю на підставі: - іпотечного договору № 355/Zфквіп-07 (майнова порука), посвідченого 06.07.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. реєстровим № 1693, укладеного 06.07.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , в якому міститься іпотечне застережання; - договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, посвідченого 30.06.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 2258, укладеного 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», Національний Банк України та ПАТ «Дельта Банк»; - договору № 2286/К про відступлення права вимог, посвідченого 15.07.2020 року при нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим №1146 укладеного 15.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». З урахуванням викладених обставин позивач вважає, що квартира АДРЕСА_5 в незаконний спосіб та поза волею позивача відчужена на користь третьої особи, нормативно - правових підстав для укладення правочину в порядку ст. 38 Закон України «Про іпотеку» не було та не існувало, а тому спірна квартира має бути витребувана з чужого незаконного володіння у відповідача по справі, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 18.11.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.03.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Представник позивача адвокат Шавкун М.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та спросив задовольнити з підстав викладених у письмових поясненням.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволені позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, де зазначив що є добросовісним набувачем спірної квартири. Позивачем не наведено жодної обставини та доказів, які в розумінні положень ст. 388 ЦК України, давали б можливість витребування майна. При цьому ТОВ «Українська боргова компанія», з урахуванням умов іпотечного договору мав всі підстави для купівлі-продажу спірної квартири.

Представник відповідача адвокат Амельченко А.С. у судовому засіданні надав заперечення, аналогічні викладеним у відзиві на позов та просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві .

28.02.2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у яких просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що у Іпотечному договорі №355/Zфквіп-07 від 06 липня 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» (на момент укладення договору купівлі-продажу по ст.38 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержателем був ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», сторони у п.4.4.2 обумовили: іпотекрдержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати Предмет іпотеки шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавців та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу Предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу Предмета іпотеки, укладений відповідно до цього договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки. На виконання пункту 4.4.2 Іпотечного договору ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» здійснило направлення повідомлень про відступлення права вимоги та вимоги про усунення порушення на адресу ОСОБА_1 , а саме: 22.09.2020 року на адресу : АДРЕСА_1 (за місцем знаходження предмету іпотеки). Згідно відомостей повідомлення про вручення (трек-номер 950) такий лист 14.12.2020 року на адресу : АДРЕСА_5 . в. 73 (за місцем знаходження предмету Іпотеки). Згідно відомостей повідомлення про вручення (трек-номер 456) такий лист повернуто за закінченням терміну зберігання. Отже, при укладанні договору купівлі-продажу, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» дотрималось вимог п. 4.4,2 Іпотечного договору та ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в пунктах 55, 57, 60 постанови від 29.09.2020 у справі Ля 757/13243/17, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЩІК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Вимоги, які були направлені позивачу належним чином, не були отримані останнім внаслідок недбалості або ухилення від отримання, про що свідчить те, що вони були повернуті ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за закінченням терміну зберігання. Отже, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» дотримався вимог, визначених частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», належним чином надіслав позивачу ОСОБА_3 , яка є іпотекодавцем, письмову вимогу виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Третя особа ТОВ «Українська боргова компанія» у судове засідання не з`явилась, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надала.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е. надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила розглянути справу по суті та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В. у судове засідання не з`явилась, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надала.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в том числі моральної шкоди.

Судом встановлено, що 06.07.2007 між ТОВ «Український промисловий банк» у якості позикодавця та ОСОБА_4 у якості позичальника був укладений кредитний договір №355/ФКВ-07, відповідно до п.п. 1.1-1.3 якого ОСОБА_4 отримав 30 000 доларів США, строком на 60 місяців, тобто до 05.07.2012 року, під 14,2% річних. Мета кредиту поточні потреби.(Т-1, а.с. 66-73).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором, 06.07.2007 між ТОВ «Український промисловий банк» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем був укладений Договір іпотеки №355/Zфквіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 1693.(Т-1, а.с. 74-76).

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, вказаний Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №355/ФКВ-07 від 06.07.2007 , за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язаний повернути іпотекодержателю позику у розмірі 60 000 доларів США строком до 05.07.2012 року. Згідно п. 1.2 Договору іпотеки, для забезпечення своєчасного виконання умов договору позики іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку іпотекодержателю ТОВ «Український промисловий банк» нерухоме майно: квартира АДРЕСА_6 , яка належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 18.10.2006, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером №1641519, витяг 12237611.

Разом з тим, на вказаний предмет іпотеки накладено арешт, що вбачається із витягу з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна(Т-1, а.с. 37 зворотна сторона).

30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого «Укрпромбанк» передає «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань. Тобто, що АТ «ДельтаБанк» набуло статусу кредитора за Кредитним договором №355/ФКВ-07 від 06.07.2007 та іпотекодержателя за договором №355 /Zфквіп-07 від 06.07.2007 .

15.07.2020 між АТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення прав вимоги та договір №2286/К/1 про купівлю-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., відповідно до якого АТ «Дельта банк» відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах за результатами відкритих торгів (аукціону) оформлених протоколом №UA-EA-2020-05-26-000018-b від 17.06.2020, керуючись статтями 6,512,627 ЦК України (Т-1, а.с. 78-81).

На виконання пункту 4.4.2 Іпотечного договору ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» здійснило направлення повідомлень про відступлення права вимоги та вимоги про усунення порушення на адресу ОСОБА_1 , а саме: 22.09.2020 року на адресу : АДРЕСА_1 (за місцем знаходження предмету іпотеки), згідно відомостей повідомлення про вручення (трек-номер 950) такий лист повернуто за закінченням терміну зберігання та 14.12.2020 на адресу : АДРЕСА_5 . в. 73 (за місцем знаходження предмету Іпотеки), згідно відомостей повідомлення про вручення (трек-номер 456) такий лист повернуто за закінченням терміну зберігання(Т-1, а.с. 153-154, 156-157).

19.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (продавець) та ТОВ «Українська боргова компанія» (покупець), було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., згідно якого покупець купив нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . На момент укладення цього договору нерухоме майно належало ОСОБА_1 (Т-1. а.с. 191-192).

Як вбачається зі змісту п. 1 договору купівлі - продажу нерухомого майна від 19.02.2021 вказано, що право на продаж нерухомого майна будь-якій особі належить іпотекодержателю на підставі: іпотечного договору № 355/2фквіп-07 (майнова порука), посвідченого 06.07.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. за реєстровим № 1693, укладеного 06.07.2007 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , в якому міститься іпотечне застережання; договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, посвідченого 30.06.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 2258, укладеного 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», Національний Банк України та ПАТ «Дельта Банк»; договору № 2286/К про відступлення права вимог, посвідченого 15.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим №1146, укладеного 15.07.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

12.08.2021 між ТОВ «Українська боргова компанія» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбенко Ю.Е., відповідно до якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_4 та зобов`язується сплатити обумовлену цим договором грошову суму. Відповідно до п.2 цього договору квартира, що відчужується, належить продавцю на праві власності, номер права власності 40647252, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до п.7. цього договору відсутність заборони відчуження або арешту щодо предмету цього договору та відсутність обтяження цього нерухомого майна іпотекою перевірено та підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.08.2021 (Т-1, а.с. 166-167).

Спір між сторонами виник з приводу правових підстав для витребування майна у добросовісного набувача ОСОБА_2 , який придбав квартиру, що була предметом іпотеки, через порушення порядку звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;

боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі якщо вимоги іпотекодержателя забезпечені декількома предметами іпотеки (у тому числі за декількома договорами іпотеки), а позасудове звернення стягнення здійснюється за рахунок окремого предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати (у тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання зобов`язання боржником та/або іпотекодавцем в частині, що залишилася невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.

Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням:

за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем);

за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

У свою чергу відповідно до умов п. 2.1.6 Договору іпотеки, у випадку порушення позичальником обов`язків за цим та/або кредитним договором вимагати дострокового виконання основного зобов`язання,а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.1. іпотечного договору Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки в тому числі якщо у момент настання строку виконання Основного зобов`язання за Кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені Кредитним договором строки;

Згідно п. 4.2. іпотечного договору у випадку порушення Іпотекодавцем (Позичальником) обов`язків за цим та/або Кредитним договором Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю (Позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.3. іпотечного договору звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4 цього Договору.

Відповідно до п. 4.4. іпотечного договору у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього Договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з визначених у цьому Договорі способів в тому числі визначений п. 4.4.2. цього Договору.

Згідно п. 4.4.2. іпотечного договору Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом продажу від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. В даному випадку Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавців та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на Предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших, передбачених законодавством України, підстав.

Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю.

Звернення стягнення на Предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 4 цього Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягенння на Предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; Отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підстві договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Всі повідомлення між Сторонами здійснюються у письмовій формі.

Листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій Стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» цього Договору або за іншою адресою, про яку Сторона повідомила іншій Стороні при зміні адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення.

З усіх питань, що не врегульовані цим Договором, Сторони керуються законодавством України.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм розділу V Закону України «Про іпотеку», який регулює задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, та положень самого Договору іпотеки суд встановив, що укладений Договір іпотеки містить відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками, яке передбачає право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому сама конструкція статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачає зобов`язання іпотекодержателя за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з третьою особою-покупцем. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами, включаючи іпотекодавця, за відшкодування завданих збитків.

На відміну від конструкції ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає право іпотекодавця оскаржити в суді рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Отже, ні положення Закону України «Про іпотеку», ні умови Договору іпотеки не містять приписів щодо необхідності укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, а тому аргументи позивача щодо її тверджень про невиконання вимог ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та відсутність підстав для реєстрації за відповідачем прав власності на предмети іпотеки судом не приймаються.

А тому твердження позивача про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, судом також не приймаються.

Той факт, що сторони домовилися про застосування позасудового порядку звернення стягнення на предмети іпотеки свідчить про те, що сторони дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя в один чи іншій спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який Законом України «Про іпотеку».

В матеріалах справи відсутні докази оскарження укладеного договору іпотеки, або його скасування.

У свою чергу ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачає зобов`язання іпотекодержателя за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки третій особі-покупцю письмово повідомити про такий свій намір іпотекодавця за вказаною у Договірі іпотеки адресою. І факт такого повідомлення є необхідною умовою для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за покупцем відповідно до укладеного з іпотекодержателем договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, у п.49 постанови від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

З огляду на вказане вище суд вважає необґрунтованим посилання позивача на неповідомлення останньої з боку третьої особи -1 про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, оскільки такий лист був відправлений третьою особою-1 на адресу позивача, зазначену у Договорі іпотеки ще 06.07.2007 рекомендованим листом з повідомленням (трек-номер 950, трек-номер 456), а отже вимоги розділу 4 Договору іпотеки та ст. 38 Закону України «Про іпотеки» щодо укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки були виконані.

Належним виконанням ст. 35 Закону України «Про іпотеку» є сам факт надсилання вимоги про усунення порушення. Вручення поштового відправлення вже залежить від поведінки одержувача.

Зазначеним спростовуються доводи позивача про те, що іпотекодержатель звернув стягнення на предмет іпотеки не у встановлений договором та законом спосіб.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача визначено у ст.388 ЦК України.

Відповідно до ст.388 ч.1 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Крім того, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, про що визначено у ст.388 ч.2 ЦК України.

Захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом віндикаційного позову.

Отже, можна зробити висновок, що використання віндикаційного позову необхідне для витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки, віндикація у цивільному праві це спосіб захисту права власності, за допомогою якого власник може вимагати своє майно з чужого незаконного володіння, при цьому, власник має право вимагати не тільки повернення майна, але і відшкодування доходів, які незаконний власник отримав або міг отримати за увесь час володіння, тобто, віндикація це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

За правовим висновком, викладеним у Постанові ВС від 21.08.2019 (справа №911/3681/17), власник, з дотриманням вимог ст.388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача, і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Із аналізу зазначених норм вбачається, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача, на підставі ст.388 ч.1 ЦК України, залежить лише від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння, і означена норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Тож, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза волею, оскільки, саме наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Отже, однією з обов`язкових умов під час вирішення спору про витребування майна з чужого незаконного володіння є встановлення наявності чи відсутності в діях власника волі на передачу майна іншій особі, оскільки, право на витребування майна від добросовісного набувача можливо лише у разі, якщо майно: … п.3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ст.388 ч.1 п.3) ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, встановлено в судовому засіданні, а також, не заперечується учасниками справи: уклавши 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, АТ «ДельтаБанк» набуло статусу кредитора за Кредитним договором №355/ФКВ-07 від 06.07.2007 та іпотекодержателя за договором №355 /Zфквіп-07 від 06.07.2007 .

15.07.2020 між АТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення прав вимоги та договір №2286/К/1 про купівлю-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., відповідно до якого АТ «Дельта банк» відступив, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набув права вимоги до боржника по кредитному та забезпечувальному договору за результатами відкритих торгів (аукціону) оформлених протоколом №UA-EA-2020-05-26-000018-b від 17.06.2020, керуючись статтями 6,512,627 ЦК України (Т-1, а.с. 78-81).

Суд звертає увагу, що зі сторони позивача не надано доказів, які б підтверджували порушення порядку реалізації майна на електронних торгах на момент їх проведення і порушення у зв`язку з цим її прав та законних інтересів

Тож, спірне майно, а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої, відповідно до свідоцтва про право власності від 18.10.2006, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером №1641519, витяг 12237611, була позивач ОСОБА_1 , вибуло із володіння останньої на законних підставах та з волі власника позивача, отримавши статус предмета іпотеки (іпотечного майна), після укладання іпотечного договору №355/Zфквіп-07 від 06.07.2007 року, з метою забезпечення виконання кредитного договору №355/ФКВ-07 від 06.07.2007, що, з боку позивача ОСОБА_1 не заперечується, крім того, позивач не оспорює і факту заборгованості за кредитним договором.

І саме іпотечний договір № 355/Zфквіп-07 від 06.07.2007 , укладений в забезпечення кредитного зобов`язання, який передбачає право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, у випадку неналежного виконання умов кредитного договору, свідчать про наявність у діях позивача ОСОБА_1 згоди на передачу майна іпотекодержателю, оскільки, є очевидним, що підписання означеного договору позивачем і є проявом волі особи, що унеможливлює застосування ст.388 ч.1 п.3) ЦК України та витребування майна від добросовісного набувача відповідача ОСОБА_2 , оскільки, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення володіючого невласника про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна зі свого володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі, при цьому, недійсність правочину на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про вибуття майнам із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі, і що, відповідно, свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за необґрунтованістю.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач упродовж всього розгляду справи не змінював підстави позову, не звертався до суду із відповідним клопотанням щодо доцільності зміни початкових вимог, витребування додаткових доказів на підтвердження процедури проведення аукціону, а також взагалі не посилався на законність або незаконність процедури проведення аукціону, і як було вказано, не надав жодних документів стосовно його проведення,

Водночас суду не обґрунтовано і не доведено належними доказами факт недобросовісності кінцевого набувача спірного майна ОСОБА_2 , тому відсутні підстави застосовування ст. 388 ЦК України до спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.

Крім того, суд вважає за необхідне, у відповідності до приписів ст.158 ч.9 ЦПК України, за якими у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, скасувати заходи забезпечення позову, а саме, на квартиру АДРЕСА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шавкун Михайло Григорович до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Амельченко Артем Сергійович, треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Товариство з обмеженою відповідальністю « Українська боргова компанія», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбенко Юлія Едуардівна про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_5 (адреса місця проживання: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Представник позивача - адвокат Шавкун Михайло Григорович (адреса: вул. Плеханова, буд. 16 прим.№34, м. Дніпро).

Відповідач ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8),

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю « Українська боргова компанія» (адреса: м. Київ, вул. Мельникова, 12),

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна (адреса: АДРЕСА_3 ).

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбенко Юлія Едуардівна (адреса: м. Київ, вул. Хорива, 34, оф. 2) про витребування майна з чужого незаконного володіння,- Повний текст рішення складено 17.07.2025.

Суддя С.В.Чудопалова