Справа №198/341/25
Провадження № 2/0198/213/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Білинського М.В., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини (яка продовжує навчання) в розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно з дня подачі позову і до завершення навчання, а саме до 22.02.2026 року, але не довше ніж до 17 квітня 2030 року (включно виповнення 23-х років).
В обгрунтування позову позивачка зазначила, що вони з відповідачем мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 на даний час вже є повнолітнім, але й надалі потребує матеріальної допомоги батька, так як навчається в Державному навчальному закладі «ПТУ№81» на денній формі навчання, строк навчання з 2024 року по 22.02.2026 року.
У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати дитині матеріальну допомогу.
Витрати на навчання складаються із витрат на оплату проїзду, харчування, придбання навчальної літератури, одягу, тощо.
Самостійно здійснювати всі витрати на утримання дитини, яка продовжує навчання, позивачка не може, тому змушена звернутися до суду з цим позовом.
23 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.
16 липня 2025 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (сторона в прохальній частині позову проти ухвалення заочного рішення не запречувала).
Учасники розгляду справи в засідання не з`явилися, фіксація судового засідання не проводилась, відзив не подано.
Ознайомившись із матеріалами справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони мають повнолітню дитину, дане підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).
Спільна дитина навчається в Державному навчальному закладі «ПТУ№81» на денній формі навчання, строк навчання з 2024 року по 22.02.2026 року, що підтверджується довідкою (а.с.11).
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № а № 308/4214/18).
Враховуючи потребу повнолітньої дитини, яка навчається, матеріальний та сімейний стан батьків дитини, виходячи із принципу рівності їх обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає справедливим та співмірним розмір аліментів в виді 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно з 14 травня 2025 року (дня подання позову) до закінчення ним навчання (до 22.02.2026 року включно), але не більше ніж до досягнення ним 23 років (до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно).
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М. В. Білинський