Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2025 Справа №607/26224/24 Провадження №2/607/528/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника позивача, адвоката Чеканівського В. Р.,

представника відповідачки, адвокатки Сампари Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою дочірнього підприємства «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (далі ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природній газ у сумі 17 112,76 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз» (з 05 грудня 2019 року ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») поставило відповідачу як споживачу за адресою: АДРЕСА_1 , обсяги природного газу, а остання їх фактично прийняла.ОСОБА_1 здійснила фактичне споживання природного газу та частковий розрахунок по ньому, чим акцептувала (підтвердила) свою згоду на приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам. Свої зобов`язання позивач виконав в повному обсязі, надав послуги постачання природного газу відповідачу в необхідних об`ємах (обсягах), натомість, ОСОБА_1 зобов`язання у частині оплати послуг з газопостачання не виконує. Остання не подала до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт, а фактично проводила споживання природного газу. Таким чином, між ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз»та ОСОБА_1 склались фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими позивачем було поставлено об`єми природнього газу, відповідач прийняла (спожила) дані обсяги газу, однак не здійснила оплати за спожитий природний газ. Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , станом на 03 грудня 2024 року за вказаним помешканням, яким користується ОСОБА_1 , рахується заборгованість за спожитий природний газ у сумі 17 112,76 грн. З огляду на зазначене, представник позивача просить позов задовольнити, стягнути виниклу заборгованість та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/26224/24 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд»» надійшов відзив представника відповідачки ОСОБА_1 адвокатки Сампари Н. М. у якому вона просить відмовити у задоволені позову з наступних підстав.Станом на 01 грудня 2021 року за рахунком існувала заборгованість у розмірі 8 813,90 грн, яку позивач включив у загальну заборгованість та просив стягнути. Однак не надано відомостей, за який період утворена вказана заборгованість. Відсутність відомостей про зазначення періоду, впродовж якого виникла вказана сума боргу, позбавляє можливості встановити, чи дотримано позивачем вимог щодо подання цієї заяви у строк, що не перевищує позовну давність для заявлених позовних вимог. Згідно Довідки про склад сім`ї виданої Великогаївською сільською радою від 18 грудня 2019 року до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Проте, ОСОБА_1 не є власницею житлового будинку, заборгованість з надання послуг постачання природного газу за адресою, яка є предметом розгляду даної справи. Тому об`єктивно вважає, що позивач неправильно вказав склад учасників справи, а саме сторону відповідача. Також ОСОБА_1 заперечує підписання будь-якого договору між нею та Дочірнім підприємством «Газпостач» Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз». Відповідачка зазначає, що користується послугами ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та сплачує їх, а тому вважає що за адресою одного домоволодіння не може здійснюватися постачання природного газу двома юридичними особами, одночасно.

19 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд»» надійшла відповідь на відзив представника позивачаДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» Голоюхи Г. Б. у якій звернуто увагу на наступні обставини справи, з посиланням на норми чинного законодавства. Станом на 01 травня 2020 року у споживача із о/р НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) була відсутня заборгованість за спожитий природний газ. Заборгованість у відповідача виникла у червні 2020 року та становила 147,41 грн, та у зв`язку із подальшим споживанням ОСОБА_1 природного газу до квітня 2022 року та частковим погашенням заборгованості, уже станом на дату пред`явлення позову до споживача така заборгованість становила 17 112,76 грн.

Зважаючи на те, що заборгованість Споживача виникла у червні 2020 року, та беручи до уваги вимоги чинного законодавства, ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» має підстави вважати, позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ (оплата комунальних послуг) із відповідача є такою, що не сплила.

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 приєдналася до умов Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам шляхом підписання заяви-приєднання. Щодо нового постачальника природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України», то позивач зазначає, що ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» було постачальником природного газу відповідача до 30 квітня 2022 року. Позивач звернувся із позовними вимогами щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , яка виникла саме в період, коли ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» було постачальником природного газу, тобто до 30 квітня 2022 року.

14 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд»» надійшли заперечення на відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвокатки Сампари Н. М. у якому вона просить відмовити у задоволені позову з наступних підстав.

Позивач надав як докази правомірності своїх дій Довідку про фінансовий стан споживача та Довідку про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2022 року. Довідка про фінансовий стан споживача та Довідка про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2022 року є взаємосуперечливими на думку відповідача. Згідно з Довідкою про фінансовий стан споживача в травні 2020 року ОСОБА_1 оплатила 70,23 грн, а відповідно до Довідки про стан розрахунків вона сплатила 512,3 грн. Таким чином, Довідка про фінансовий стан споживача та Довідка про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2022 року суперечать одна одній та ставлять під сумнів боргові нарахування, стверджує відповідач. Отже, якщо заяву-приєднання до договору вважати недійсною, а фактичних споживачів є декілька, то логічним є вважати ОСОБА_1 неналежним відповідачем по даній справі.

У судовому засіданні представник позивача ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» - адвокат Чеканівський В. Р. позовні вимоги підтримав повністю, з мотивів викладених у заявах по суті. Суду пояснив, що відповідачка отримувала послуги позивача, споживала їх, проте не оплачувала вартість цих послуг в повному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 .

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокатка Сампара Н. М. щодо задоволення позовних вимог заперечувала з мотивів викладених у відзиві та запереченнях. Додатково суду пояснила, що строк позовної давності стосовно заявлених вимог сплинув; за адресою, за якою надавалися послуги, проживають і інші особи, які також є споживачами послуг, проте вимоги до них не пред`явлені; у розрахунку не враховані платежі здійснені відповідачкою.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з мотивів, висловлених її представником. Додатково суду пояснила, що заборгованості у такому розмірі не визнає, показники лічильника вона дійсно не подавала, в чому є її вина. З травня 2022 року оплату за спожитий газ здійснює ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 , разом із іншими членами своєї сім`ї, що стверджується довідкою про склад сім`ї № 1240, виданою 18 грудня 2019 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та паспортом громадянки України серії НОМЕР_2 , виданим 20 січня 2010 року Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області, в частині місця реєстрації.

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: АДРЕСА_1 , оригінал цього документа судом було оглянуто в судовому засіданні.

Згідно довідки про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 10 грудня 2021 року по 01 грудня 2024 року від 05 грудня 2024 року, споживач ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , нараховано заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 17 112,76 грн, також зазначено платіж у січні 2022 року в розмірі 2 200,00 грн, який враховано при здійсненні розрахунку.

Згідно довідки № 9, виданої 09 січня 2025 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , числиться ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що також стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 19 липня 2001 року Скоморохівською сільською радою Тернопільського р-в РАГСу.

Щодо поданих відповідачем дублікатів чеків до відзиву, то суд звертає увагу, що платежі здійснювалися у період з 2023 року по 2025 рік та отримувачем вказано ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а тому жодного відношення до предмету позову ці документи не мають, адже сторони визнають, що з травня 2022 року відповідачка отримує послуги від вказаного постачальника газу.

Згідно довідки про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2022 року від 18 лютого 2025 року, споживач ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , нараховано заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 17 112,76 грн. Також вказано оплати: 20 травня 2020 року - 512,30 грн, субсидія; 01 лютого 2021 року 3 000,00 грн, 24 жовтня 2021 року 5 000,00 грн; 30 листопада 2021 року 2 500,00 грн; 04 січня 2022 року 2 200,00 грн, які враховано позивачем при формуванні розрахунку заборгованості.

Довідка про фінансовий стан споживача, яка надана позивачем 19 лютого 2025 року, також підтверджує обсяги газу, які були спожиті та відповідно мали бути оплачені відповідачкою, та узгоджується з довідками про стан розрахунків. Оплата у травні 2020 року охоплена субсидією відповідачки.

Відтак, до виниклих між сторонам правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» (далі Закон) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізикохімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативноправовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативноправовими актами, а також договором постачання природного газу.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до положень постанови НКРЕКП про затвердження Типового договору від 30 серпня 2015 року № 2500 (далі Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови Договору розміщені на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Постачальника в мережі Інтернет. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на не визначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору у вигляді заявиприєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору.

Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30 вересня 2015 року було затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила).

Відповідно до п. 3 Розділу І Загальні положення Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

За змістом п. 5 Розділу І Загальні положення Правил, побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п. 6. ч. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житловокомунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житловокомунальної послуги.

Тобто, споживачем послуг газопостачання може бути як власник так і користувач об`єкта нерухомого майна, що отримує відповідні послуги газопостачання.

Таким чином, відповідачка по справі, проживаючи у будинку АДРЕСА_1 , враховуючи положення п. 4 Розділу ІІІ Правил та зміст заяви приєднання до умов договору постачання природного газу, є індивідуальним споживачам за адресою: АДРЕСА_1 , акцептувала (підтвердила) свою згоду на приєднання до умов Договору про постачання природного газу побутовим споживачам, здійснила фактичне споживання природного газу, однак не оплатила вартість наданої послуги у повному обсязі.

Згідно п. 32 Розділу ІІІ Порядок постачання природного газу побутовим споживачам Правил, побутовий споживач зобов`язується: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями: не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Свої зобов`язання ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз»виконав в повному обсязі, надав послуги з постачання природного газу Споживачу в необхідних об`ємах (обсягах), натомість ОСОБА_1 не заперечує, що користувалася послугами позивача, що своєчасно не подавала покази лічильника, однак сторона відповідача покликається на неправильність розрахунку, неналежність відповідача та строки позовної давності.

Водночас, на спростування такої позиції відповідачки суд звертає увагу, що згідно описаних вище довідок про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», споживач ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , оплачувала надані позивачем послуги, а отже її дії були спрямовані на погашення боргу, але не в повній мірі, що і зумовило виникнення боргу. Всі оплати відповідачки враховані в розрахунку заборгованості.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати житловокомунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності зі ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 32 Розділу ІІІ Порядок постачання природного газу побутовим споживачам Правил споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

У Постанові судової палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 62951 цс 15 від 20 квітня 2016 року, міститься правова позиція, в якій зазначено «що хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житловокомунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житловокомунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житловокомунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житловокомунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житловокомунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Подібний висновок міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 210/5796/16ц від 18 березня 2019 року, в якому встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Отже, надані дефакто послуги з газопостачання відповідачу, повинні бути ним оплачені в незалежності від факту наявності укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільноправовий обов`язок з оплати отриманих житловокомунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Також суд вважає ОСОБА_1 належним відповідачем у справі, адже остання користується житлом за вищевказаною адресою, де також мешкають її чоловік та діти, що було підтверджено і в судовому засіданні. Відповідачка підписала заяву приєднання та мала обов`язок подавати покази лічильника, чого не робила, та відповідно сплачувати кошти за спожитий об`єм газу, що було зроблено, однак не у повному обсязі, та стало причиною звернення позивача до суду.

Щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

При таких обставинах, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження №14-448цс19)).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 01 липня 2023 року на всій території України карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Також розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 і за його змістом, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (в редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-IX від 08.11.2023).

З позовом у справі № 607/26224/24 представник ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» звернувся до суду 06 грудня 2024 року, а оскільки заборгованість хоча і виникла у травні 2020 року, проте строк позовної давності на той час був зупинений законом, та можна вважати, що переривався у зв`язку з здійсненням часткової оплати ОСОБА_1 за надані послуги (остання оплата проведена в січні 2022 року), а відтак підстав для застосування спливу строку позовної давності суд не вбачає.

Тому, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд доходить до переконання, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою обов`язку з оплати заборгованості за спожитий природній газ, порушено права позивача, оскільки він позбавлений можливості отримати кошти, на які розраховував, надаючи послуги.

З цих підстав, позов ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» підлягає до задоволення шляхом стягнення в його користь із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 17 112,76 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних, достатніх та достовірних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачкою суду не надано, а всі доводи ОСОБА_1 суд спростував вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь дочірнього підприємства «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 17 112 (сімнадцять тисяч сто дванадцять),76 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь дочірнього підприємства «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» 3 028 (три тисячі двадцять вісім),00 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: дочірнє підприємство «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз», ; адреса місцезнаходження: вул. Коллонтая Г., буд. 2, приміщення А, м. Тернопіль, 46008.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 09 червня 2025 року.

Головуючий суддя О. Я. Герчаківська