КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/16962/25

номер провадження: 22-ц/824/11606/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дробінової Інги Валеріївни на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року у складі судді Притули Н.Г., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Державна спеціалізована установа «Київське міське бюро судово-медичної експертизи», про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Державна спеціалізована установа «Київське міське бюро судово-медичної експертизи», про забезпечення доказів до подання позовної.

Заява мотивована тим, що 15 квітня 2025 року у своїй квартирі був знайдений померлим дід заявниці - ОСОБА_3 . Вказувала, що нею у 2023 році шляхом проведення ДНК тесту було виявлено, що її батько, який зазначений у її свідоцтві про народження - ОСОБА_4 , не є її біологічним батьком, що підтверджується результатом дослідження №39859 від 20 вересня 2023 року.

Зазначала, що вона шукала свого біологічного батька, збирала інформацію від рідних і матері, проте не встигла, так як її біологічний батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно провести аналогічний тест ДНК з її батьком стало неможливим після його смерті та поховання.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її біологічний дід ОСОБА_3 , який є батьком її померлого біологічного батька ОСОБА_5 , про що їй повідомила поліція, яка шукала родичів померлого. Проте будь-які документи щодо підтвердження родинних зв`язків відсутні, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду із даною заявою про забезпечення доказів через необхідність проведення молекулярно-генетичної експертизи і встановлення факту біологічної спорідненості (що не визнається іншою онукою діда - потенційним відповідачем) і відповідно набуття права на спадкування майна діда разом з іншою спадкоємицею.

Зазначала, що надання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 чи інших доказів не є можливим, так як вона не має статусу родича померлого, а інші родичі налаштовані ворожо до неї і не надають жодних даних. Наявними доказами смерті діда ОСОБА_3 є протокол отримання зразків для експертизи від 22 квітня 2025 року за фактом звернення заявниці в поліцію щодо встановлення причин смерті діда. Проте, у зв`язку із закриттям кримінального провадження через відсутність слідів насильницької смерті, слідчий СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві Попович М.І. не залучив заявницю до провадження як потерпілу, відмовив у проведенні експертизи і повідомив їй про необхідність звертатися з цивільним позовом до суду.

Зазначала, що у разі проведення кремації або захоронення тіла ОСОБА_3 , що намагається зробити інша онука, без проведення відповідної експертизи, неможливо буде встановити родинні зв`язки і відповідно захистити права та інтереси заявниці як спадкоємиці.

Також зазначала, що тіло ОСОБА_3 було доставлено і зберігається в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи Судово-медичний морг №1 за адресою: місто Київ, вул. Оранжерейна, 9, де працівники моргу можуть вчинити дії для збереження доказів, без яких в подальшому захист її прав неможливий.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила:

забезпечити речові докази - біологічні зразки (букальний епітелій, генетичний матеріал) ОСОБА_3 шляхом зобов`язання Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» в особі Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Судово-медичний морг №1 здійснити забір і зберігання біологічного матеріалу-зразків (букальний епітелій, генетичний матеріал) ОСОБА_3 , тіло якого перебуває в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи Судово-медичному морзі №1 за адресою: 04112, місто Київ, вул. Оранжерейна, 9;

забезпечити речові докази - біологічні зразки (букальний епітелій, генетичний матеріал) ОСОБА_3 , тіло якого перебуває в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи Судово-медичному морзі №1 за адресою: 04112, місто Київ, вул. Оранжерейна, 9, шляхом призначення молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам ТОВ «Мама Папа», місцезнаходження: місто Київ, вул. Тарасівська 2/21, ліцензія МОЗ №1168 від 03 листопада 2016 року;

на розгляд та вирішення експерта поставити такі питання:

Чи може бути біологічним дідом ОСОБА_3 для ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 )?

Чи є біологічна спорідненість між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 )?

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Державна спеціалізована установа «Київське міське бюро судово-медичної експертизи», про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відхилено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт смерті ОСОБА_3 , його спорідненість із ОСОБА_5 , а також місцезнаходження тіла померлого у морзі на момент розгляду справи, що унеможливило оцінку реальної загрози втрати доказів. Суд першої інстанції зазначив, що наданий протокол поліції не містить інформації про особу заявника та зміст заяви, а також не засвідчував проведення ідентифікації зразків. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення доказів відповідно до вимог ст.ст. 116-117 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Дробінова І.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки та вимоги суду надати докази родинної спорідненості з померлим в 2023 році батьком скаржниці суперечать самій правовій природі та вимогам поданої заяви про забезпечення доказів і є порушенням норм процесуального права, що визначає підстави подання заяви про забезпечення доказів відповідно до ст.116 ЦПК України. Так як за наявності доказів того, що ОСОБА_5 є біологічним батьком скаржниці, в неї не було б потреби встановлювати факт родинних відносин і біологічної спорідненості з померлим дідом, що наразі перебуває у морзі і, відповідно, просити суд про забезпечення доказів шляхом забору і зберігання біологічних зразків її померлого діда і проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Вказує, що суд протиправно вимагав від ОСОБА_1 докази смерті ОСОБА_3 , так як скаржниця не має офіційних документів, що підтверджували б її статус онуки, в неї не може бути жодних доказів смерті її біологічного діда, зокрема свідоцтва про смерть. Єдиним таким документом був протокол отримання зразків для експертизи від 22 квітня 2025 року, коли ОСОБА_1 вмовила слідчого відібрати її зразки для проведення експертизи, але поліція надалі не розглядає таке кримінальне провадження і досі не надала відповіді на її заяву щодо присвоєння їй статусу потерпілої. Наразі таким доказом також є отримана на адвокатський запит відповідь Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» від 07 травня 2025 року №01/858, де підтверджується смерть діда скаржниці - ОСОБА_3 і перебування його тіла в морзі.

Зазначає, що ОСОБА_1 не могла надати витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань і пояснила суду першої інстанції, що немає ніякого процесуального статусу в даному кримінальному провадженні, тому не може отримати з нього жодних процесуальних документів. Вказує, що це є причиною того, чому вона звернулася до суду для захисту своїх прав як онуки, оскільки не може захистити свої права в інший спосіб, так як поліція і дотепер ігнорує подану ОСОБА_1 заяву про залучення її до провадження як потерпілого від 25 квітня 2025 року і не надає жодної відповіді. Поки ОСОБА_1 не є стороною кримінального провадження, відповідний витяг надати неможливо. Щодо доказів знаходження тіла ОСОБА_3 в Судово-медичному морзі №1, ОСОБА_1 надано відповідь Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» від 07 травня 2025 року №01/858 одразу після її отримання на адвокатський запит разом з апеляційною скаргою, в якій вказано про перебування тіла ОСОБА_3 у морзі з 15 квітня 2025 року і дотепер.

ОСОБА_2 та Державна спеціалізована установа «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Згідно з пунктами 4, 5 ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначаються: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116 - 118 цього Кодексу (ч.4 ст. 84 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, ОСОБА_1 посилалась на обставини, пов`язані зі смертю особи, яку вона вважає своїм біологічним дідом - ОСОБА_3 . Зазначала, що внаслідок проведеного у 2023 році ДНК-дослідження, вона з`ясувала, що її офіційний батько не є її біологічним батьком. В подальшому під час пошуків справжнього батька, вона встановила, що її батьком є ОСОБА_5 , який вже помер. Оскільки провести ДНК-тестування з батьком неможливо, вона звернулась до суду із проханням забезпечити речові докази шляхом взяття біологічних зразків у її біологічного діда ОСОБА_3 .

З метою забезпечення доказів ОСОБА_1 вказувала про необхідність встановлення біологічного споріднення з померлим дідом, що має вирішальне значення для подальшого захисту її спадкових прав, з огляду на відсутність у неї офіційного підтвердження родинного зв`язку та конфлікт із іншою потенційною спадкоємицею. Наголошувала, що ризик втрати доказів є реальним у зв`язку з можливим похованням або кремацією тіла іншими родичами без її участі.

Крім того, ОСОБА_1 вказувала, що свідоцтво про смерть чи інші офіційні документи їй отримати неможливо, бо формально вона не є родичкою померлого, а інші члени родини не надають їй жодної інформації. Як єдиний доказ вона подала протокол поліції про отримання зразків для експертизи, складений після її звернення щодо з`ясування причин смерті діда.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьком згідно із свідоцтвом про народження є ОСОБА_4 .

На підтвердження того, що ОСОБА_4 не її є біологічним батьком, ОСОБА_1 надала аналіз ДНК на батьківство, результат дослідження №39859 складений 20 вересня 2023 року медико-генетичним центром «МАМА ПАПА», згідно з яким ймовірність батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , становить 0%.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснила що в дійсності, її біологічним батьком був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_5 (її біологічного батька) та її дідом, був знайдений в своїй квартирі померлим.

Проте належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 суду не надала.

У заяві ОСОБА_1 зазначила, що наявними доказами смерті її можливого діда є протокол отримання зразків для експертизи від 22 квітня 2025 року за фактом її звернення в поліцію щодо встановлення причин смерті діда.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв зазначений протокол як доказ смерті ОСОБА_3 , оскільки він не містить інформації про особу, яка звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення та не зазначено порівняння із біологічними зразками якої особи буде здійснюватись.

Також судом першої інстанції правильно враховано, що заявниця не надала суду вказаний у протоколі отримання зразків експертизи від 22 квітня 2025 року витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000, з якого можна було б встановити особу, яка звернулась із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження знаходження тіла ОСОБА_3 на момент розгляду заяви судом у Судово-медичному морзі № 1, що розташований за адресою: місто Київ, вул. Оранжерейна, 9.

Отже, установивши вказані вище обставини та додані до заяви докази у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовувала підстави поданої заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Інший по суті висновок суду ґрунтувався б на припущеннях що суперечило б загальним приписам ст.ст.12,81 ЦПК України.

Таким чином висновки суду відповідають вимогам процесуального права, ухвала суду є законною та обґрунтованою, передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на неможливість отримання офіційних документів, зокрема свідоцтва про смерть чи витяг з ЄРДР, не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки саме заявник несе обов`язки довести обставини, які є підставою для забезпечення доказів.

Також колегія суддів звертає увагу, що наданий ОСОБА_1 протокол про отримання зразків не містить жодних ознак належного джерела інформації щодо факту смерті особи чи її ідентифікації, а відповідь на адвокатський запит, яка була долучена лише в апеляційній інстанції, не може виправити відсутність необхідних доказів на момент розгляду (вирішення) заяви судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дробінової Інги Валеріївни, залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: