Провадження 2/522/995/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

03 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивач обґрунтовує позовну заяву тим, що відповідач, ОСОБА_2 , не виконує свої зобов`язання зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим ставить матір дитини, ОСОБА_1 , у скрутне матеріальне становище.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований 30.10.2018 року, про що зроблено актовий запис № 2227. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року у справі № 522/17188/20 шлюб було розірвано, а також встановлено обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01.10.2020 року, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене рішення суду набрало законної сили 12.03.2021 року.

Наразі у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі перебуває виконавче провадження АСВП № 69768984 з примусового виконання вказаного судового рішення. Позивач зазначає, що відповідач, який проходить військову службу в Збройних Силах України (що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_1 та посвідченням НОМЕР_2 ) та є працездатним і отримує дохід, свідомо не виконує своїх аліментних зобов`язань.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі від 01.04.2023 року, заборгованість відповідача станом на 01.04.2023 року становить 130 447,9 грн.

Окрім заборгованості за аліментами, позивач також вимагає стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, керуючись частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України. Пеня розрахована за формулою «Кількість днів * Заборгованість * 0.01» і, згідно з наданим розрахунком, становить 1 189 684,848 грн.

Таким чином, загальна сума вимог позивача до відповідача складає 1 320 132,748 грн (130 447,9 грн заборгованості по аліментах та 1 189 684,848 грн пені). Позивач просить суд стягнути зазначені суми з ОСОБА_5 на свою користь.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

21.08.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до наданого відзиву відповідач просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Відповідач зазначив, що сума пені перевищує суму заборгованості, а тому таке стягнення є незаконним. Крім того, відповідач зазначає, що вимоги позивача практично передбачають подвійне стягнення аліментів, а тому така вимога також не може бути задоволена.

21.08.2023 року від відповідача по справі до суду надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

В обґрунтування позову позивач за зустрічним позовом зазначає, що він просить частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, виходячи з наступних обставин.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року у справі № 522/17188/20 з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 01.10.2020 року, та до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

ОСОБА_2 стверджує, що він утримував сина з моменту його народження, включаючи період після ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зокрема, після 01.10.2020 року він здійснював регулярні грошові перекази на утримання сина на банківські рахунки ОСОБА_1 . Загальна сума цих переказів з 03.11.2020 по 23.08.2022 року склала 25 630 грн. Додатково, у період з 01.09.2022 по 22.04.2023 року ОСОБА_2 здійснював платежі на інший картковий рахунок ОСОБА_1 (відкритий в АТ "Ощадбанк"), призначений для аліментних платежів, на загальну суму 52 866 грн, з яких 49 516 грн були сплачені до 01.04.2023 року. Таким чином, загальна сума фактично сплачених коштів на утримання сина з 01.10.2020 по 01.04.2023 року становить 75 146 грн.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що 17.08.2022 року ОСОБА_1 отримала виконавчий лист, на підставі якого 05.09.2022 року було відкрито виконавче провадження № 69768984. ОСОБА_2 стверджує, що він не був обізнаний про відкриття цього виконавчого провадження та продовжував здійснювати грошові перекази на утримання сина.

ОСОБА_2 вказує, що з моменту, коли йому стало відомо про існування виконавчого провадження (з 27.04.2023 по 10.08.2023 року), ним було сплачено 57 100 грн на рахунок Приморського відділу державної виконавчої служби.

На думку позивача за зустрічним позовом, вищенаведені обставини є істотними та свідчать про його добросовісність щодо утримання дитини. Відповідно, він просить суд частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № 69768984 на суму фактично сплачених ним коштів у розмірі 75 146 гривень.

31.10.2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог. 10.11.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.01.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від відповідачанадійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ та на даний час проходить службу про що надав Довідку № 8319кп/вих від 05.12.2024 року.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року вирішено зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стана або залученні до проведення антитерористичної операції.

07.02.2025 року від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява про поновлення провадження по справі. В обґрунтування заяви представник посилається на таке: КЦС ВС у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій. КЦС ВС у поставові 05 червня 2024 року у справі № 317/3364/21 звернув увагу на те, що для застосування припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України слід врахувати, чи представляє військовослужбовець свої інтереси у судах першої й апеляційної інстанції особисто (пункт 54 постанови), а також, чи не порушуватиме зупинення провадження у справі найкращі інтереси дитини (пункти 57-61 постанови). КЦС ВС в постанові від 13.06.2024 року у справі № 557/1226/23 підтримує позицію Верховного Суду, сформульовану у постанові від 05.06.2024 року у справі № 317/3364/21 та вважає, що передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Також представник позивача у свої заяві враховуючи, що ОСОБА_2 займає посаду заступника командира механізованого батальйону з тилу (яка не передбачає особистої участі в бойових діях), він виконує функції тилового забезпечення батальйону військової частини просить витребувати у командира Військової частини НОМЕР_3 інформацію чи приймає на даний час ОСОБА_2 , заступник командира механізованого батальйону з тилу, безпосередню участь в бойових діях.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року вирішено відновити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

26.03.2025 року від відповідача за первісним позовом до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у зв`язку з перебуванням у зоні бойових дій.

Відповідно до Відповіді № 1510202 від 24.06.2025 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи стосовно ОСОБА_2 вбачається, що з жовтня 2024 року ОСОБА_2 почав отримувати суму доходу орієнтовно з 100000, 00 грн до приблизно до 50000,00 грн с жовтня 2024 року до березня 2025 року, що свідчить про переведення позивача із зони бойових дій, а тому суд не вбачає підстав для зупинення провадження та вбачає з урахуванням інтересів дитини продовжити розгляд справи.

24.06.2025 року від позивача з первісним позовом до суду надійшли додаткові пояснення та розрахунок пені за прострочення сплати аліментів.

У судове засідання призначене на 24.06.2025 року з`явився представник позивача за первісним позовом.

Щодо зустрічного позову, позивачка зазначила, що кошти сплачені відповідачем на рахунок позивача не стосувались аліментів на дитину, а були сплачені за квартиру.

Під час судового засідання представник позивача уточнила розмір позовних вимог та просила суд стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 246249,21 грн.

Заслухавши думку сторони позивача, суд прийшов до висновку про оголошення перерви до 03.07.2025 року для оголошення рішення.

У судове засідання призначене на 03.07.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.10.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану, про що зроблено актовий запис № 2227.

Від цього шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 25.10.2018 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року у справі № 522/17188/20 шлюб між сторонами було розірвано. Цим же рішенням на ОСОБА_5 покладено зобов`язання сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 01.10.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене рішення суду набрало законної сили 12.03.2021 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_1 та посвідченням серії НОМЕР_2 .

На виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі перебуває виконавче провадження АСВП № 69768984 з примусового виконання виконавчого листа № 522/17188/20 від 17.08.2022 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 .

Щодо вимог зустрічної позовної заяви суд зазначає про наступне.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 здійснював грошові перекази на рахунок ОСОБА_1 .

Переказ коштів на її рахунок не заперечує сторона позивача.

Однак, як вбачається з матеріалів справи у вказаних переказах відсутні посилання на те, що вказані кошти є аліментами.

Так, сторона відповідача по зустрічному позову зазначає, що вказані кошти були сплатою за квартиру, а не аліментами на утримання дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що у призначенні платежів, здійснених Грінбергом Майклом на користь ОСОБА_1 , не було вказано, що ці перерахування є сплатою аліментів. Хоча чинне законодавство не вимагає обов`язкового зазначення слова "аліменти" у призначенні платежу, суд звертає увагу на інші обставини.

Зокрема, суд оцінює, що суми сплачених коштів були дуже різними, а дати сплати та періодичність не носили системного характеру. Суд може припустити, що деякі з цих сум дійсно могли бути аліментами. Однак, з урахуванням заперечень відповідача за зустрічним позовом ( ОСОБА_1 ) щодо природи цих коштів, а також відсутності будь-яких інших доказів на підтвердження твердження ОСОБА_5 про те, що ці платежі були саме аліментами, суд критично ставиться до його пояснень.

З огляду на недоведеність позивачем за зустрічним позовом факту сплати саме аліментів через зазначені перекази, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Щодо первісного позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд відзначає, що у разі стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі), цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. А тому, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність божника у вигляді неустойки (пені).

Також суд враховує правовий висновок, зроблений Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, яка зазначила, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом і в постановах від 10.01.2024 у справі№ 359/240/21, від 19.02.2024 у справі№ 761/893/23.

Перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватися судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. З аналізу судової практики вбачається, що обставинами, які виключають вину платника аліментів у виникненні заборгованості, вважаються хвороба, несвоєчасна виплата зарплати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками, помилка державного виконавця у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (постанова ВС від 14.12.2020 у справі№ 661/905/19), спільне проживання стягувача та боржника однією сім`єю після ухвалення рішення про стягнення аліментів та непред?явлення його до примусового виконання протягом часу такого проживання (постанова Верховного Суду від 18.05.2023 у справі№ 519/970/21).

Відповідач активно брав участь у розгляді справи про стягнення аліментів. Ця участь сама по собі є беззаперечним доказом його обізнаності про існування судового спору та, як наслідок, про ухвалені судові рішення щодо стягнення з нього аліментів.

Знаючи про ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили, відповідач мав усвідомлювати неминучість примусового виконання цього рішеня.

Виходячи з розрахунку заборгованості від 05.05.2025 року № 78863 вбачається, що сума заборгованості за вказаний період становить 246249,21 грн.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, вважає, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, тоформулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21).

Таким чином, суд приходить до висновку, що, враховуючи встановлені обставини несплати аліментів відповідачем та положення законодавства України, зокрема статті 196 Сімейного кодексу України, а також правову позицію Верховного Суду щодо обмеження розміру неустойки (пені) 100 відсотками від суми заборгованості, належним до стягнення є розмір пені, який відповідає сукупній сумі заборгованості за аліментами за відповідний період. Це забезпечує як відповідальність платника аліментів за невиконання свого обов`язку, так і дотримання принципу розумності та пропорційності при застосуванні штрафних санкцій.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 246249,21 грн.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 14.07.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

03.07.25