Провадження №2/369/3609/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., при секретарі судового засідання Кавун Є. О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Фастовець Вікторії Валентинівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т. Л. про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсними,-

встановив:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т. Л. про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсними.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

07 липня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Фастовець В. В. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Фастовець В. В. зазначає, що 17 лютого 2024 року після відкриття спадкової справи позивачу стало відомо про те, що заповідане їй спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання. Стверджувала, що ОСОБА_2 , як новий власник на підставі договору довічного утримання, який є предметом оскарження, може розпорядитися зазначеною квартирою, зокрема відчужити її третім особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду. У зв`язку з чим просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що за даними змісту позовної заяви ОСОБА_1 , предметом позову є визнання недійним договору довічного утримання, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

При цьому, наявний у матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності датується 12.03.2015 року, що унеможливлює встановити дійсного власника квартири АДРЕСА_1 , на дату розгляду клопотання 07 липня 2025 року.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 151 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Фастовець Вікторії Валентинівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т. Л. про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсними - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ірина КОЗАК