Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 93 708,38 грн., а також судовий збір в сумі 3028 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.11.2022 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві на а/д М-06 «Київ-Чоп», 539 км. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Passt» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідача було визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, що підтверджується постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року у справі № 760/18216/22. В результаті аварії автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Потерпіла особа вчасно повідомила про страховий випадок та звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, оскільки, на дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Volkswagen Passt» д.н.з. НОМЕР_1 не був застрахований, та його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі наданих потерпілою особою документів та оцінки завданих збитків. Позивачем було виплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування в загальному розмірі 90 492,90 грн. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із відсутністю відшкодування збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача в порядку регресу суму шкоди в загальному розмірі 93 708,38 грн., що складається з суми відшкодування шкоди потерпілому в розмірі 90 492,90 грн. та витрат на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 3 215,48 грн., а також судовий збір в сумі 3028 грн.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2024 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування на загальну суму 93 708 (дев`яносто три тисячі сімсот вісім) гривень 38 копійок та судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бураго М.Д., про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року по справі № 760/17634/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу скасовано.

Представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки є учасником бойових дій з інвалідністю другої групи внаслідок війни, а відтак, на нього поширюються пільги та на нього не розповсюджується необхідність обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.11.2022 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві на а/д М-06 «Київ-Чоп», 539 км. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Passt» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаної ДТП, що підтверджується копією постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року у справі № 760/18216/22.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що потерпіла особа вчасно повідомила про страховий випадок та звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, оскільки, на дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Volkswagen Passt» д.н.з. НОМЕР_3 не був забезпечений, та його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На виконання вимог ст.33 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання ДТП.

17.02.2023 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно висновку № 137 експертного автотоварознавчого дослідження від 05 січня 2023 року вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 складає 158 948,01 грн.

На підставі наказу та довідки № 1 від 25 лютого 2023 року позивачем було відшкодовано зазначену шкоду ОСОБА_2 в загальному розмірі 90 492,90 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №823823 від 06.03.2023. Також, позивачем понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 3215,48 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт від 01.05.2023 року та платіжними інструкціями №823341 від 21.02.2023 року та №683994 від 26.01.2023 року.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 13 грудня 2017 року, на час вчинення ДТП ОСОБА_1 був учасником бойових дій, є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

З ст. ст. 15, 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник обов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші у мови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на момент виникнення відповідних правовідносин, був Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в порядку, визначеному цим Законом.

Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 по справі № 1-6/2014 вбачається, що положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961) необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Конституційний Суд України зазначив, що особа, якій заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована. Так, для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їхнього страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами.

Отже, особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів МТСБУ. При цьому аналіз положень ст. 13 Закону № 1961 вказує на те, що умовами відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі, тому Конституційний Суд України вважає, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 , який є власником та особисто керував 23 листопада 2022 року автомобілем «Volkswagen Passt» д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП, є учасником бойових дій, він є звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з п.п. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовної заяви МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 76 - 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 280, 352, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Повні ім`я та найменування сторін:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Верещінська