РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 293/576/25

Провадження № 2/293/390/2025

14 липня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредитуу розмірі 33 276,33 грн.,з яких:

8 529,09 грн - заборгованість по тілу кредиту;

24 747,24 грн - заборгованість по процентах.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 16.03.2024 року № 493275-КС-001.

Ухвалою від 26.05.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Розгляд справи по суті призначив на 18.06.2025.

Пунктом 10 даної ухвали суд в порядку ст. 84 ЦПК України, за клопотанням позивача витребував у АТ «ПУМБ» (, місце реєстрації: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) письмові докази, що стосуються укладеного між сторонами договору.

06.06.2025 та 13.06.2025 на адресу суду від АТ "ПУМБ" надійшли витребувані судом докази.

Ухвалою від 18.06.2025, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання від 14.07.2025, суд відклав розгляд справи по суті на 14.07.2025.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позов обґрунтовано тим, що 16.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 в електронній формі укладений Договір № 493275-КС-001 про надання кредиту.

Позивач доводить, що свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, в результаті чого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 6000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про підтвердження переказу.

Позивач пояснює, що 26.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладена Додаткова угода №ДУ1 до Договору № 493275-КС-001 про надання кредит, даний договір укладений та підписаний в електронній формі, веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/.

Позивач доводить, що свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, в результаті чого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 3 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про підтвердження переказу, якими відповідач користувався.

Зважаючи, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у відповідача станом на 29.04.2025 утворилась заборгованість за договором № 493275-КС-001 про надання кредиту в загальному розмірі 33 276,33 грн, з метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

14.07.2025 сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач до суду не направив повноважного представниа, проте в прохальній частині позову просив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечив (а.с. 17-18).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 335, згідно якого ОСОБА_1 отримала поштове відправлення 27.06.2025 ( а.с. 131).

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Отже, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 14.07.2025.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні від 14.07.2025 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

16.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) укладений Договір № 493275-КС-001 про надання кредиту (а.с. 34-43), з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п.2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів.

Пунктами 2.3-2.4 договору встановлено строк, на який надається кредит - 24 тижнів; стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000 фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15013387, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінна протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Строк дії договору до 31.08.2024 (п.2.7. договору), орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 15 600,00 грн (п.2.8); загальні витрати за кредитом 9 600,00 грн ( п. 2.9); орієнтовна реальна річна ставка 0,95 процентів ( п.2.11); дата видачі кредиту 16.03.2024 (п.2.12); дата повернення кредиту 31.08.2024 (п.2.13).

Даний договір підписаний через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8995, на номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 34-43).

ТОВ "Бізнес Позика" (позивач) 16.03.2024 направив ОСОБА_1 (відповідачу) пропозицію (оферту) укласти Договір № 493275-КС-001 про надання кредиту (а.с.49-53).

16.03.2024 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 493275-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.54-58).

Згідно із п.7.4.4 договору позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, та відповідно, умов договір з вільним волевиявленням.

Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору № 493275-КС-001 від 16.03.2024 сторони вчинили дії в ІТС Товариства на сайті https://bizpozyka.com/ (а.с. 67).

Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора НОМЕР_5.

16.03.2024 відповідачу встановлено суму кредиту - 6000, 00 грн, строк кредитування - 24 тижні для на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (а.с.29-30).

До матеріалів справи долучено правила надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" затверджені наказом директора ТОВ "Бізнес позика" від 04.10.2023 № 8-ОД (а.с. 72-81), а також витяг з анкети клієнта ОСОБА_1 (69).

26.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець, позивач) та ОСОБА_1 (позичальник, відповідач) укладена додаткова угода №1 до Договору № 493275-КС-001 про надання кредиту від 16.03.2024 (а.с. 61), яка підписана через телекомунікаційну систему за допомогою одноразового ідентифікатора НОМЕР_6, відправленого на номер телефону НОМЕР_3 (а.с. 62).

ТОВ "Бізнес Позика" (позивач) 10.03.2023 направив ОСОБА_1 (відповідачу) пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду №1 до Договору № 493275-КС-001 про надання кредиту від 24.12.2022 (а.с.63-64).

26.03.2024 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Додаткової угоди №1 до Договору № 493275-КС-001 про надання кредиту від 16.03.2024, на умовах визначених офертою (а.с.65-66).

Для укладання вищевказаної електронної Додаткової угоди №1 до договору про надання кредиту № 493275-КС-001 від 26.03.2024 сторони вчинили дії в ІТС товариства на сайті https://bizpozyka.com/ (а.с. 68).

Згідно паспорта споживчого кредиту позичальник ознайомився з умови кредитування, загальними витратами, орієнтовною вартість кредиту, та порядком повернення кредиту, штрафними санкціями у разі прострочення платежів ( а.с. 59-60).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 до договору № 493275-КС-001 визначено що кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 26.03.2024 сума неповернутого позичальником кредиту отриманого відповідно до умов договору становить 5585,94 грн.

Відповідно до п. 2.2 Договору кредиту, ТОВ "Бізнес Позика" після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту сторони узгодили, що загальна сума отриманого кредиту становить 8 585,94 грн; (п.4 додаткової угоди), орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 11686,23 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 20 475,83 грн.

Строк кредиту визначено згідно паспорту споживчого кредиту до додаткової угоди № - 159 днів ( а.с. 59-60).

Згідно довідки про підтвердження переказу та інформаційної довідки про успішну транзакцію ОСОБА_1 перераховано кошти 16.03.2024 в сумі 6 000 грн, та 26.03.2024 в сумі 3 000 грн. (а.с. 70,71).

Відповідно до листа АТ "ПУМБ" платіжна картка № НОМЕР_1 була емітована банком, на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 108), згідно інформації про рух коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) 17.03.2024 року зараховані грошові кошти у сумі 6000,00 грн. та платежем за 26.03.2023 в сумі 3000 грн, суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами (а.с. 109-117).

Згідно розрахунку позивача, станом на 30.04.2025 заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 493275-КС-001 від 16.03.2024 про надання кредиту склала 33 276,33 грн ,з яких 8 529,09 грн заборгованість по тілу кредита, 24 747,24 грн заборгованість по процентах (а.с. 28).

Оскільки відповідач допустив порушення виконання прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Відповідач письмового відзиву у порядку ст. 178 ЦПК України не подав.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем договору № 493275-КС-001 про надання кредиту від 16.03.2024 з додатковою угодою до договору № 493275-КС-001 від 26.03.2024, який за своєю правовою природою є договором позики.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором № 493275-КС-001 про надання кредиту від 16.03.2024.

Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8, 12 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконала в повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права позивача.

Перевіривши розрахунок позивача суд встановив, що в частині заборгованості по тілу кредиту він є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що заявлений у відповідності до норм договору.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 8 529,09 грн заборгованості за тілом кредиту.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по по процентах в сумі 24 747,24 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 3.2.2. сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору.

За умовами договору стандартна процента ставка за кредитом в день становить 2,00000000% в день а знижена ставка становить 1,15013387 % в день (п.2.4. договору), строк дії договору з 16.03.2024 по 31.08.2024 ( п.п.2,12, 2,13 договору) та за умовами додаткової угоди до договору № 493275-КС-001 від 26.03.2024 термін дії договору не змінено.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.22-27) проценти за користування кредитом нараховані відповідачу за період з 17.03.2024 по 24.03.2024 здійснювалось нарахування за зниженою відсотковою ставкою в день 1.15013387 та починаючи з 25.03.2024 по 01.09.2024 нарахування здійснювалось за стандартною ставкою 2,0000% в день, в результаті даних нарахувань загальна сума відсотків за користування кредитом склала 24747,24 грн.

Однак, згідно з ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Зміни до вказаної статті набули чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

При цьому ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отож, зважаючи на внесення таких змін, що значно пом`якшують відповідальність відповідача, дату укладення кредитного договору та строк його дії, суд уважає встановлення денної процентної ставки за умовами договору як на рівні 1,50% так і на рівні 2,00% є нікчемними в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такими чином правомірним є нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом, виходячи денної процентної ставки 1% в межах строку дії договору на суму заборгованості 8 529,09 грн.

За розрахунком суду проценти за користування кредитом за заявлений позивачем період становлять 14 414,16 грн.

Відтак, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом є правомірною та підлягає задоволенню в розмірі 14 414,16 грн.

В іншій частині стягнення процентів суд відмовляє за безпідставністю вимог.

З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення прострочених платежів по процентах підлягають частковому задоволенню на загальну суму14 414,16 грн - заборгованість за процентами.

При цьому суд зазначає, що в силу приписів ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 670,18 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 79, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (адреса: вул. Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ, 01133, )

- 8 529,09 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 14 414,16 грн заборгованість за процентами;

- 1 670,18 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (адреса: вул. Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ, 01133, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Повне рішення складено 16.07.2025

Суддя Людмила ЛОСЬ