Справа №: 398/3154/25
провадження №: 2/398/2155/25
УХВАЛА

Іменем України

"14" липня 2025 р. м.Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Петренко С.Ю., розглянувши матеріали за позовною заявою Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди. Вивчивши матеріали позовної заяви встановлено, що у поданому до суду, в порядку цивільного судочинства, позові Міністерство юстиції України просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Міністерства юстиції України 360 481,90 грн майнової шкоди.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви, долучених до неї документів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституцій України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» така спеціалізація виокремлена стосовно цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ та справ про адміністративні порушення.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20).

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, зокрема, це стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України, та стаття 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Відповідно до частини сьомої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Стаття 65 Господарського кодексу України передбачає, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства (частини друга - третя).

Суд звертає увагу, що предметом даного спору є відшкодування шкоди у зв`язку з виконанням повноважень посадовою особою щодо здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто передбачає корпоративну складову, врегульовану ст.ст. 65, 89 ГК України. Тому зважаючи на суб`єктивний склад спору, вказані правовідносини за своєю суттю є господарськими.

З огляду на викладене, виходячи із предмета позовних вимог, характеру спірних правовідносин та суб`єктного складу сторін як учасників таких правовідносин, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства в розумінні положень пункту 12 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, оскільки вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186,258,260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення із позовною заявою в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньодо Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО