Справа №443/1111/25
Провадження №2/443/716/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

10 липня 2025 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права на житло,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до Жидачівської міської ради, в якому просить зобов`язати Жидачівську міську раду Львівської області вирішити питання про забезпечення його житлом чи виплатити йому грошову компенсацію вартості житла в розмірі, який відповідає нормам житлової площі та санітарно-технічним вимогам по місту Жидачеву Львівської області.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо розгляду справи судом, встановленим законом, стосується також дотримання правил предметної юрисдикції.

Критеріями розмежування предметної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою, статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є: по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (п.6.37 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2024 у справі 2-а-460/08/2704).

Що ж до адміністративного судочинства, то його завданням є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Публічно-правовий спір спір, зокрема у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пп.2 ч.1 ст.4 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому управлінські функції суб`єкт владних повноважень виконує у правовідносинах, у яких виник спір, а прийняте суб`єктом владних повноважень рішення, вчинені дії або бездіяльність безпосередньо стосуються правового статусу (прав, свобод, законних інтересів, обов`язків) особи, яка звертається до суду.

Зміст публічних правовідносин передбачає наявність відносин влади і підпорядкування, що відрізняє його від приватних правовідносин, у яких відносини ґрунтуються на юридичній рівності сторін, вільному волевиявленні та майновій самостійності.

Якщо одна сторона у межах спірних правовідносин не здійснює владних управлінських функцій щодо іншої сторони, яка є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС ознак справи адміністративної юрисдикції (п.п.6.45, 6.46, 6.47 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2024 у справі 2-а-460/08/2704).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, даний спір виник з приводу бездіяльності Жидачівської міської ради щодо незабезпечення позивача житлом, у зв`язку із тим, що вільне житло, яке перебуває у комунальній власності відсутнє, нове будівництво не ведеться.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства належать, зокрема надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату (п.п.6 п. «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Аналіз наведених норм права та предмет спору у даній справі дає підстави вважати, що в даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень (Жидачівська міська рада) реалізує свої публічно-владні управлінські функції з приводу надання громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що даний спір має публічно-правовий характер, оскільки даний спір виник з правовідносин у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, вважаю, що такий слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ст.1 ст.186 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права на житло.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Сливка С.І.