Провадження №2/751/1623/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Діденко А. О.,

розглянувши в порядку прийняття позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання кредитного договору недійсним,

Встановив:

Відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2025 року до суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «Авентус Україна» про визнання кредитного зобов`язання між ОСОБА_1 та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з відсутністю кредитного договору.

Ухвалою суду від 17 червня 2025 року дана позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та позивачу надано десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

Згідно із ухвалою суду позивач мав усунути низку недоліків позовної заяви, зокрема: зазначити учасників справи та зміст позовних вимог до кожного з них; обґрунтувати позовні вимоги; сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру або обґрунтувати звільнення від сплати судового збору.

28.06.2025 позивач отримала копію ухвали суду від 17.06.2025, що підтверджується трекінгом відправлень Укрпошти.

02.07.2025 (згідно поштового конверту) від представника позивача адвоката Зечепіло З.Я. надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої надала виправлену позовну заяву, де зазначено відповідачами ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ»; а також в якості обґрунтування звільнення від сплати судового збору зазначено ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши заяву про усунення недоліків та додані до неї документи, доходжу наступного висновку.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до цих правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами України та Цивільним кодексом України.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо, а у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо визнання кредитного договору недійсним цей закон не може застосовуватись.

Подібна за змістом правова позиція відображена в ухвалі Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №213/3262/21 (провадження №61-244ск23), в якій Верховний Суд не знайшов правових підстав для звільнення особи від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів» у спорі про визнання недійсним договору про надання фінансової послуги.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 127/6170/19 також було наведено висновок: як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Однак у межах даної справи позивач заперечує факт укладення кредитного договору та зазначає, що не зверталася до фінансових установ щодо отримання кредитних послу та не отримувала жодних кредитних коштів. За таких умов, виходячи із обґрунтування позовних вимог, у позивача відсутні будь-які правовідносини із відповідачами у справі, які би підпадали під ознаки правовідносин щодо замовлення або придбання будь-якого товару чи послуги, зокрема й фінансової.

Враховуючи, що у даній категорії спорів посилання на норми Закону України «Про захист прав споживачів» не є підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується з позицією Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №213/3262/21 (провадження №61-244ск23), позивачем судовий спір не сплачено.

Отже, оскільки позивач не виправила недоліки, зазначені в ухвалі суду, в установлений судом строк, тому позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Заразом суд роз`яснює позивачу, що згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 185, 258-261, 354 ЦПК України,

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання кредитного договору недійсним вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А. О. Діденко