ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4561/24
Провадження 2/362/548/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника Обухівської окружної прокуратури Ламшиної Оксани Олександрівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 , Васильківської міської ради, третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання недійсним рішення сільської ради, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації у Державному кадастрі,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року Керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області Коваль Р.В. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом в якому просить усунути перешкоди власнику державі в особі Обухівської районної адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом визнання недійсним рішення Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 23.09.2020 № 1056-XLIX-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», яким передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,8779 га з кадастровим номером :01:040:0026. Усунути перешкоди власнику державі в особі Обухівської районної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області від 08.10.2020 за індексним номером: 54486581 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,8779 га з кадастровим номером :01:040:0026, із припиненням речових прав щодо неї. Усунути перешкоди власнику державі в особі Обухівської районної адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,8779 га з кадастровим номером :01:040:0026, у Державному земельному кадастрі та стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури понесені судові витрати.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М. від 02.07.2024 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання (а.с. 61).

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2024 року ОСОБА_2 клопотання керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області Коваля Р.В. про залучення співвідповідача задоволено, та залучено Васильківську міську раду в якості співвідповідача у даній справі (а.с.148-149).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_2 , справа передана на розгляд головуючому судді Лебідь-Гавенко Г.М.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2025 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено до підготовчого судового засідання.

07.07.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника Обухівської окружної прокуратури Ламшиної О.О. про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0026, площею 0,8779 га кожна, власницею якої є ОСОБА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що рішенням Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 23.09.2020 № 1056-XLIX-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність» передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0026 в с. Рославичі, Київської області, площею 0,8779 га, для ведення особистого селянського господарства. Право власності на :01:040:0026 зареєстровано в земельну за ділянку з кадастровим номером ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 54486581 від 08.10.2020. Згідно матеріалів листа ДСГП «Ліси України» від 29.06.2023 № 02-543, встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0026 накладається на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» Васильківське лісництво квартал 20 виділ 11. Крім того, згідно листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання від 11.05.2023 № 399 та картографічних матеріалів, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:040:0026, згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року, накладається на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» Васильківське лісництво в кварталі 20, виділі 11.

Таким чином, рішення Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 23.09.2020 № 1056-XLIX-VII прийняте всупереч вимогам ст. ст. 19, 55, 56, 84 Земельного кодексу України, оскільки нею передано у приватну власність земельну ділянку, яка знаходиться у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» та яку заборонено передавати у приватну власність. Також, згідно листа ДСГП «Ліси України» встановлено, що останнє, а також ДП «Київське лісове господарство», не надавали жодних погоджень на вилучення чи зміну цільового призначення лісових земельних ділянок, зокрема, розташованих в кварталі НОМЕР_1 виділі НОМЕР_2 Васильківського лісництва. Отже, рішенням Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 23.09.2020 № 1056-XLIX-VII передано у приватну власність земельну ділянку лісового фонду без згоди землекористувача та без прийняття попередньо рішення про її вилучення у постійного землекористувача лісогосподарського підприємства, всупереч вимогам ч. 5 ст. 116, ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України.

Обставини позовної заяви та долучені до неї докази безпосередньо вказують на наявність ризику відчуження спірної земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вичиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що керівник Обухівської окружної прокуратури - Коваль Р. в інтересах держави в особі: Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельним ділянками водного фонду шляхом скасувань рішень про державну реєстрацію прав та скасувань державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Дослідивши додані до заяви письмові докази, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області Коваль Р.В. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом в якому просить усунути перешкоди власнику державі в особі Обухівської районної адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом визнання недійсним рішення Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 23.09.2020 № 1056-XLIX-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», яким передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,8779 га з кадастровим номером :01:040:0026. Усунути перешкоди власнику державі в особі Обухівської районної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області від 08.10.2020 за індексним номером: 54486581 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,8779 га з кадастровим номером :01:040:0026, із припиненням речових прав щодо неї. Усунути перешкоди власнику державі в особі Обухівської районної адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,8779 га з кадастровим номером :01:040:0026, у Державному земельному кадастрі.

Рішенням Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 1056-XLIX-VII від 23.09.2020 передано земельні ділянки в приватну власність: ОСОБА_1 . На підставі вказаного рішення за ОСОБА_1 в ДРРП на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:040:0026.

Оскільки, до суду подано позов із вимогами до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою лісового фонду шляхом визнання недійсним рішень та скасування рішення про державну реєстрацію прав, тощо, суд приходить до висновку, що відповідач має реальну можливість розпорядитись належним їй нерухомим майном, у тому числі відчужити, з метою уникнення негативних наслідків у разі задоволення позовних вимог.

Отже, враховуючи зміст і суть позовних вимог, суд вважає, що накладення арешту на належні відповідачу вказану земельну ділянку буде достатнім для забезпечення позову та цілком співмірним із заявленими прокурором вимогами.

Одночасно, враховуючи застосований судом спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що ним буде цілком і в повній мірі досягнуто мети такого забезпечення.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача, як того просить прокурор, може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів Обухівської районної державної адміністрації, за захистом яких він звернувся до суду.

Натомість, суд вважає недоцільним забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії стосовно належної йому земельної ділянки щодо користування ними, а тому вважає накласти арешт без заборони користування земельною ділянкою, оскільки арешт належних їй земельної ділянки буде достатнім для забезпечення даного позову.

За таких обставин, заява прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню в обсязі встановленому судом.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладенням арешту та заборона може завдати збитків відповідачам, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника Обухівської окружної прокуратури Ламшиної Оксани Олександрівни про забезпечення позову у цивільній справі - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,8779 га, кадастровий номер :01:040:0026 з цільовим призначенням для веденн особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , без заборони користування земельною ділянкою.

Позивач: Обухівська окружна прокуратура, адреса: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, 7, в інтересах Обухівської районної державної адміністрації Київської області (адреса: 08700, м. Обухів, вул.. Малишка, 10, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Васильківська міська рада, , місце знаходження: 08600, Київська обл., м. васильків, вул. Володимирська, буд. 2.

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення рішення до виконання - протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали складено 09.07.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко