Провадження № 4-с/761/101/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Яцишина А.О.

скаржника: ОСОБА_1

представника скаржника: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: заступник начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталія Василівна, боржник: ОСОБА_3 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними, скасування повідомлення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Елекронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Заступник начальника Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталія Василівна, на рішення посадової особи органу державної виконавчої служби, відповідно до якої скаржник просить:

1.Визнати неправомірними дії заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві грального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни щодо винесення від 25.04.2025р. про повернення виконавчого документу сгягувачу без прийняття до виконання щодо виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/26834/24 від 16.04.2025 року;

2.Скасувати повідомлення заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни від 25.04.2025р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/26834/24 від 16.04.2025 року.

3.Зобов`язати заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни або іншу уповноважену особу вказаного відділу державної виконавчої служби вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 761/26834/24, виданого 16 квітня 2025 року Шевченківським районним судом м. Києва.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року у цивільній справі № 751/26834/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини винесено рішення, яким позовні вимоги задоволені частково, при цьому суд вирішив: Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом покладення на матір дитини - ОСОБА_3 обов`язку організовувати у період воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей період за кордоном, спілкування дитини з батьком будь-якими доступними засобами телекомунікації в режимі відео- або телефонного зв`язку щоденно, протягом не менше 60 хвилин на день, з щ урахуванням слідуючих періодів часу по дням тижня: понеділок, п`ятниця - з 7-30 до 7-45 та з 19-00 до 19-45; вівторок, середа,четвер - з 7-00 до 7-15 та з 19-00 до 19-45; субота та неділя - з 9-30 до 9-45 та з 19-00 до 19-45. Вищевказане рішення суду набуло законної сили 31 грудня 2024 року і на його виконання 16 квітня 2025 року стягувачу був виданий виконавчий лист.

У скарзі зазначено, що 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 , подав до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження з проханням прийняти до примусового виконання вищевказаний виконавчий лист. 30 квітня 2025 року скаржник отримав у приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25 квітня 2025 року, яке прийняте та підписане заступником начальника відділу Андросович Наталією Василівною (далі - рішення заступника начальника ВДВС). Відповідно до вказаного повідомлення вищевказаний виконавчий лист Шевченківського районного суду міста Києва повертається без виконання, оскільки в резолютивній частині рішення не зазначені заходи примусового виконання рішення згідно вимог до виконавчого документу, передбачених п.5 ч.1 сг.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга мотивована тим, що відповідно до вимог ст.63 та 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання названої категорії рішень конкретно визначаються у рішеннях та виконавчих документах і виконуються органами примусового виконання рішень в порядку передбаченому названими нормами Закону. У зв`язку з викладеним на період воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей період за кордоном фактично єдиним можливим способом участі одного з батьків у вихованні дитини є саме той спосіб, який визначений у резолютивній частині вищевказаного рішення суду і який покладає на боржника обов`язок організовувати у період воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей період за кордоном спілкування дитини з батьком будь-якими доступними засобами телекомунікації в режимі відео- або телефонного зв`язку щоденно, протягом не менше 60 хвилин на день, у визначні судом період часу по дням тижня.

Разом з тим, у клопотанні вказано, що за своїм змістом і визначеними у виконавчому документі заходами примусового виконання рішення вищевказаний виконавчий лист повинен був бути прийнятий до примусового виконання і виконуватися Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) як рішення немайнового характеру з врахуванням положень ст. 4, 63, 64-1 названого Закону. Тобто заявник вважає, що заступник начальника вказаного відділу Андросович Наталія Василівна при поверненні виконавчого документу без виконання безпідставно послалася на ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно порушила вказану норму Закону.

01.07.2025 до суду надійшов відзив Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на скаргу у якому відділ просив відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування відзив вказано, що до Відділу надійшла заява від ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження про прийняття на виконання виконавчого листа № 761/26834/24 виданого 16.04.2025 Шевченківським районним судом м. Києва про визначення пособу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином. У відповідності до вимог статті 4 Закону «Про виконавче провадження» (далі -Закону) визначено вимоги до виконавчого документа. В тому числі і заходи примусового виконання. Так як стягувач просить в своїй заяві визначити спосіб участі у спілкування з сином, що не є заходом примусово виконання рішення. У зв`язку з чим заступником начальника Андросович Н.В. Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято рішення у відповідності до вимог Закону щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

В судовому засіданні скаржник та представники скаржника скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Заінтересовані особи: заступник начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталія Василівна, боржник: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації явку свого представника в судове засіданні не забезпечила, про місце дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 450 ЦП К України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін, які не з`явилися до суду, за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення скаржника та представника скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини - задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом покладення на матір дитини - ОСОБА_3 обов`язку організовувати в період воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей період за кордоном, спілкування дитини з батьком будь - якими доступними засобами телекомунікації в режимі відео- або телефонного зв`язку щоденно, протягом не менше 60 хвилин на день, з урахуванням слідуючих періодів часу по дням тижня: понеділок, п`ятниця - з 7-30 до 7-45 та з 19-00 до 19-45; вівторок, середа, четвер - з 7-00 до 7-15 та з 19-00 до 19-45; субота та неділя - з 9-30 до 9-45 та з 19-00 до 19-45.

На виконання вказаного рішення Шевченківським районним судом міста Києва 16.04.2025 видано виконавчий лист №761/26834/24.

З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 , подав до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження з проханням прийняти до примусового виконання вищевказаний виконавчий лист.

Заступником начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталією Василівною (далі - рішення заступника начальника ВДВС винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25 квітня 2025 року. Відповідно до вказаного повідомлення вищевказаний виконавчий лист Шевченківського районного суду міста Києва №761/26834/24 від 16.04.2025 повертається без виконання, оскільки в резолютивній частині рішення не зазначені заходи примусового виконання рішення згідно вимог до виконавчого документу, передбачених ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

При цьому, згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон України «Про виконавче провадження» хоча і не містить окремої статті, яка б визначала порядок виконання рішень судів за вимогами про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, але при цьому містить норми щодо порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а також мстить порядок виконання рішень судів про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною (сг.63,64-1 Закону).

Відповідно до ч.1, 4 ст. 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку,визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті75цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом частини п`ятої статті 26 цього Закону України виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

У справі «Вишняков проти України» (рішення від 24 липня 2018 року) ЄСПЛ зазначено, що відсутність механізмів добровільного виконання суттєво зменшила можливості співпраці з тим із батьків, хто чинить перешкоди. Хоча слід визнати, що перевага завжди надається добровільному виконанню. Суд зазначає, що незмінна позиція, якої часто дотримуються батьки у таких справах, може ускладнити таке добровільне виконання та зумовити у відповідних випадках необхідність застосування пропорційних примусових заходів. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай передбачають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

Таким чином, відповідно до вищевказаних норм сг.63 та 64-1 Закону заходи примусового виконання названої категорії рішень конкретно визначаються у рішеннях та виконавчих документах і виконуються органами примусового виконання рішень в порядку передбаченому названими нормами Закону.

Таким чином, у резолютивній частині рішення суду від 20.11.2024 у справі № 761/26834/24 визначено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом покладення на матір дитини - ОСОБА_3 обов`язку організовувати в період воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей період за кордоном, спілкування дитини з батьком будь - якими доступними засобами телекомунікації в режимі відео- або телефонного зв`язку щоденно, протягом не менше 60 хвилин на день, з урахуванням слідуючих періодів часу по дням тижня: понеділок, пятниця - з 7-30 до 7-45 та з 19-00 до 19-45; вівторок, середа, четвер - з 7-00 до 7-15 та з 19-00 до 19-45; субота та неділя - з 9-30 до 9-45 та з 19-00 до 19-45.

Як вбачається з матеріалів справи за своїм змістом і визначеними у виконавчому документі № 761/26834/24 від 25.04.2025 заходами примусового виконання рішення вищевказаний виконавчий лист повинен був бути прийнятий до примусового виконання і виконуватися Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) як рішення немайнового характеру з врахуванням положень ст. 4, 63, 64-1 названого Закону.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

З огляду на викладене, враховуючи, що повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, з підстав, зазначених державним виконавцем, позбавляє позивача реалізувати своє право на примусове виконання судового рішення суд приходить до висновку, що заступник начальника вказаного відділу Андросович Налгалія Василівна при наявності всіх передбачених ч.1 ст. 4 Закону обов`язкових реквізитів вищевказаного виконавчого документу, в тому числі і визначених рішенням суду заходів примусового виконання безпідставно і неправомірно відмовила у примусовому виконанні вищевказаного виконавчого документу.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині визнання неправомірними дії заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни щодо винесення повідомлення від 25.04.2025 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання щодо виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/26834/24 від 16.04.2025 року та зобов`язання уповноважену особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вирішити питання щодо прийняття до виконання виконавчого документу - виконавчого листа №761/26834/24 виданого 16.04.2025 Шевченківським районним судом м. Києва.

Щодо іншої вимоги скарги, а саме: скасування повідомлення заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни від 25.04.2025р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/26834/24 від 16.04.2025 року, суд приходить до висновку, про відмову в її задоволенні, оскільки вказаний спосіб захист прав скаржника не передбачений ст. 451 ЦПК України. Окрім того, слід звернути увагу, що права скаржника поновлені шляхом задоволення інших вимог скарги.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни щодо винесення повідомлення від 25.04.2025 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання щодо виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/26834/24 від 16.04.2025 року.

Зобов`язати уповноважену особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вирішити питання щодо прийняття до виконання виконавчого документу - виконавчого листа №761/26834/24 виданого 16.04.2025 Шевченківським районним судом м. Києва .

В задоволенні іншої частини - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 07.07.2025.

Суддя: