КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 363/6892/23
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/992/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 4 березня 2024 року (суддя Чірков Г.Є.) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

у грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за укладеними з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» кредитними договорами: № 26926-11/2022 від 24 листопада 2022 року у розмірі 39 000грн, з яких 10 000грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29 000грн - сума заборгованості за відсотками; № 21350-11/2022 від 19 листопада 2022 року у розмірі 39000грн, з яких 10 000грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29 000грн - сума заборгованості за відсотками; та за кредитним договором № 00-6684014, укладеним 31 січня 2023 року з ТОВ «Качай гроші», у розмірі 5 965грн 60 коп., з яких 1 680грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 285грн 60 коп. сума заборгованості за звичайними відсотками, а всього 83 965грн 60 коп. Також просив стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що набув право вимоги за зазначеними кредитними договорами, за якими відповідачка не виконувала свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 4 березня 2024 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 26926-11/22 від 21 листопада 2022 року в розмірі 16 250грн, за кредитним договором № 21350-11/2022 від 19 листопада 2022 року в розмірі 12 500грн та за кредитним договором № 31-010/2022 від 31 жовтня 2022 року в розмірі 5 965грн 50коп., а всього 34 715грн 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2 684грн. В іншій частині позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення судового збору скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідачка зазначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог, тому при частковому задоволенні позовних вимог суд безпідставно стягнув з неї сплачений позивачем судовий збір у повному розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - Летун Т.В. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на ненадання відповідачкою належних та допустимих доказів на підтвердження необґрунтованості розміру стягнутого судового збору.

Представник позивача вважає, що суд при стягненні судового збору з відповідачки дотримався норм процесуального права, оцінивши надані сторонами докази.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою були укладені кредитні договори та отриманні грошові кошти у кредит, які вона зобов`язалася повернути та сплачувати проценти за користування ними, однак свої зобов`язання не виконали, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню, з врахуванням умов договорів, на користь позивача, який набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з відповідачкою.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Стягуючи з відповідачки на користь позивача сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 2 684грн, суд першої інстанції послався на статтю 141 ЦПК України та зазначив, що представником позивача надано документальне підтвердження понесених судових витрат.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Частиною 1 статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684грн.

Судом першої інстанції позов задоволено частково, отже, позивач має право на відшкодування за рахунок відповідачки суми сплаченого судового збору пропорційно

розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем був пред`явлений позов про стягнення з відповідачки 83 965,60грн, судом задоволенні позовні вимоги у розмірі 34 715,60грн, отже, відсоток задоволених позовних вимог становить 41,35%, а відтак позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачки 1 109грн 83коп. сплаченого судового збору.

Суд першої інстанції вказані норми процесуального права не врахував та не навів у рішенні обґрунтування стягнення з відповідачки сплаченого позивачем судового збору у повному обсязі, прийшовши до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу про необхідність стягнення з відповідачки судового збору у повному обсязі, належним чином не обґрунтовані, тому колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції при розподілі судових витрат неправильно застосовані норми процесуального права, рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Разом з цим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду в частині стягнення з відповідачки судового збору, так як позовні вимоги задоволенні частково і у такому випадку закон покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 4 березня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору змінити, зменшивши суму стягнення з 2 684грн до 1 109грн 83коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук