Провадження №: 2/336/219/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., за участі представника позивача адвоката Загрії Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Цекеєва Ірина Олександрівна, про визнання дійсним договору міни, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, вказавши, що після смерті батька позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у виді будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі договору міни, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Позивач після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла, звернувшись із заявою до нотаріуса, однак, постановою від 01.04.2024 року нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки договір міни, на підставі якого ОСОБА_3 набув право власності на будинок, не був нотаріально посвідчений. По суті вимог позивач просить визнати дійсним договір міни житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 05.04.1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований на Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест» № Н-763, визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 17.06.2024 року позовну заяву було залишено без руху.

01.07.2024 року представником позивача надано уточнену позовну заяву, квитанцію про сплату судового збору.

В уточненій позовній заяві позивач просила визнати дійсним договір міни житлового будинку АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 , який складається з жилого будинку літ. А, гаражу літ. Е, літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Г, душу літ. К, вбиральні літ. Ж, паркану № 1, водопроводу № 2, замощенні літ. І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2024 року було відкрите провадження у справі.

19.09.2024 року третьою особою приватним нотаріусом Цекеєвою І.О. до суду направлено копію спадкової справи, а також заявлено про розгляд справи за відсутності третьої особи.

26.09.2024 року відповідачем ОСОБА_2 направлено відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити за її відсутності.

Відповідач Запорізька міська рада представника в судове засідання не направила, до суду було направлено відзив на позовну заяву, який був повернутий без розгляду у зв`язку з ненаданням документів на підтвердження повноважень представника, що підписав та направив цей відзив.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги на визначених в позові підставах. По суті пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 . На підставі договору міни, укладеного між ними, ОСОБА_3 набув право власності на будинок. Однак, вказаний договір був укладений на товарній біржі та не був нотаріально посвідчений, але право власності ОСОБА_3 на будинок було зареєстровано в порядку, який тоді діяв для реєстрації права власності. Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись із заявою до нотаріуса, однак, через відсутність нотаріального посвідчення договору, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження.

04.11.1993 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

05.04.1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір міни, відповідно до якого ОСОБА_2 поміняла належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .

Вказаний договір укладений на Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест», право власності на житловий будинок зареєстроване 13.04.1995 року ОП «ЗМБТІ».

Відомості про реєстрацію права власності на будинок в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні.

З листа ТОВ «ЗМБТІ» від 04.101995 року вбачається, що вул. Академіка Павлова перейменована на вул. Івана Сошенка рішенням Запорізької міської ради від 20.05.2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, згідно свідоцтва про смерть.

08.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області від 01.04.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку із тим, що наданий договір міни не був нотаріально посвідчений.

Згідно із листом ТОВ «ЗМБТІ» від 22.03.2024 року за даними останньої технічної інвентаризації на земельній ділянці були розташовані житловий будинок літ. А, сіни літ. А з погрібом літ пг, службова прибудова літ. А1, веранда літ. А2 з ґанком, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, гараж літ. Е з оглядовою ямою, вбиральня літ. Ж, душ літ. К, паркан № 1, водопровод № 2, замощення І.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно до п.п. 4, 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Так як договір міни укладено у 1995 році, і спір не стосується підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договору, до спірних відносин підлягають застосуванню правила ЦК України від 1963 року.

Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР (редакція 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (редакція 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі.

За умовами договору міни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили обмін належними їм квартирою та будинком без доплати.

Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору, та відбулося повне виконання договору між сторонами, тобто, сторони договору виконали всі істотні умови договору міни нерухомого майна.

Укладений договір сторонами нотаріально не посвідчувався, факт вчинення правочину посвідчено Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» та зареєстровано.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (редакція 1963 року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Договір не містить умов, які б суперечили закону, а отже є вчиненим у встановленому законом порядку і, відповідно, дійсним.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (редакція 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення цього правочину. Так, договір міни квартир не був посвідчений нотаріально, але він був укладений та зареєстрований на біржі. Вказані правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК УРСР 1963 року та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права.

Судом встановлено, що при укладенні договору міни дії були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме обміну житлом. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. З моменту укладення договору і до моменту смерті ОСОБА_3 жодна із сторін не заявила про недійсність правочину.

Наразі внаслідок смерті ОСОБА_3 нотаріальне посвідчення договору є неможливим.

Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки щодо визнання договору міни дійсним, адже іншого способу захисту прав позивача немає.

Вирішуючи позов в частині визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного.

Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставою та передумовою для захисту права в судовому порядку є наявність існуючого порушення такого права на момент звернення із позовом.

Підставою для визнання права власності в порядку спадкування за законом за таких обставин є невизнання або оспорювання такого права спадкоємця іншими особами.

Водночас, причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 є відсутність нотаріального посвідчення договору міни, за яким спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на майно.

За умови визнання в судовому порядку такого договору дійсним, інших підстав неможливості оформлення спадщини в загальному позасудовому порядку позивачем не вказано.

За таких обставин, суд вважає, що наразі спадкові права позивача не оспорюються та не порушені, інших перешкод для оформлення спадкових прав в загальному порядку немає, отже немає підстав для визнання права власності в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Цекеєва Ірина Олександрівна, про визнання дійсним договору міни, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати дійсним договір міни, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 05.04.1995 року, зареєстрований на Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест» за номером Н-763.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

Запорізька міська рада, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, код в ЄДРЮО 04053915;

ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєва Ірина Олександрівна, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 152.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду виготовлений 11 липня 2025 року

11.07.25