Справа № 466/761/25
Провадження № 2/466/1376/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О.

за участю представника позивача Лутчин Р.Б.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги,-

установив:

В січні 2025 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн. 48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 321 грн. 56 коп.,- 3% річних у розмірі 69 грн.25 коп.; заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн.50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн.64 коп.,- 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп., а також 3028 грн.00 коп судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з теплопостачання.

Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 ; відповідачу щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг.

Житловий будинок за вказаною адресою обладнаний вузлом обліку теплової енергії (тепловим лічильником).

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно з пп. 3-4 ч. 2 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води, якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Відповідно до п. 1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відтак, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила №830), в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022. А постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води (далі - Правила №1182) в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023.

Зміни, що були внесені до Правил №830 та Правил №1182, набули чинності з 01.10.2021.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 не прийняли модель організації договірних відносин, тому між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг.

Відтак, з 01.12.2021 року з відповідачами є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua.

Пунктом 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що витрати конавець (позивач у справі) зобов`язується надавати споживачу (відповідачам у справі) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, та складається з:- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Абзацом 6 п. 14 Правил № 830 передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Згідно з абз. п. 24 Постанови №830 обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Оплата за опалення місць загального користування - це не додатковий вид оплати, а частина теплової енергії, яка облікована загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії. У вартість плати за опалення місць загального користування входять витрати теплової енергії у внутрішньобудинкових системах опалення та гарячого водопостачання.

Таким чином, нарахування теплопостачальною організацією оплати за послуги з опалення місць загального користування співвласникам будинку, які відключені від систем централізованого опалення, законодавчо обґрунтовані та носять обов`язковий характер.

Згідно з п. 32 вказаних договорів розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пункт 34: споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. А відповідно до підпункту 3 пункту 41 цих договорів споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Проте, всупереч вимогам законодавства, відповідачі не сплачували за надані та спожиті послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн.48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 32150 грн.56 коп.,- 3% річних у розмірі 69 грн.25 коп.;-заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн.50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн.64 коп.,- 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

06.03.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечують, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Зокрема, зазначають, що квартира АДРЕСА_3 відключена від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується актом про відключення квартири від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води від 05.10.2016 року, складеним представником монтажної організації ТОВ «Сервіскотломонтаж Львів». З 05.10.2016 року вони не користуються послугами ЛМКП «Львівтеплоенерго», про що 17.12.2018 року ними було скеровано стягувачу заяви про припинення нарахування плати за теплопостачання. Фактично між ними було розірвано договір про надання послуг з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, тому у них відсутня дана заборгованість. Щодо укладання індивідуального договору, то наголошує, що він не звертався з пропозицією про укладення договору, не вчиняв жодних дій, які б свідчили про бажання укласти договір, а також не отримував проектного договору. Вважає, що оскільки договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 року та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води від 01.12.2021 року є неукладеними, відповідно позов не підлягає до задоволення.

20.03.2025 року від ЛМКП «Львівтеплоенерго» надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просила позов задовольнити, оскільки нарахування за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води здійснено на основі законодавства України у сфері житлово-комунальних послуг та роз`яснила правомірність нарахування за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, що наведені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач проти позову заперечив з мотивів, які наведені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд доходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» №2 від 15.01.2025 вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в приватизованій квартирі АДРЕСА_3 .

Позивачем для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , позивачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування з метою їх оплати.

Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії, врегульовано законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV, Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Аналогічно згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

При цьому ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники зобов`язані, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку (п.1); своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п.10).

А відповідно до п.2 ч.1 ст.12 вищезазначеного Закону, витрати на управління багатоквартирним будинком включають в тому числі витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (ч.2 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а пунктом 6 даної частини статті визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 вищезазначеного Закону, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом п.1 ч.1 ст.7 Закону, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.2 ст.7 Закону обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст.9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Аналогічно відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Щодо покликань відповідача на розірвання та відсутність між ним та позивачем договірних правовідносин слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

При цьому ч.1 ст.9 Закону передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 5 даної статті Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Аналогічно абз.1-3 п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, передбачено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

При цьому п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Так вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, в яку було в подальшому внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022, що набрали чинності з 1 жовтня 2021 року, окрім зазначених Правил було затверджено також типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, в тому числі типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

При цьому судом встановлено, що на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» дійсно розміщено публічний типовий договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме зразок індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - індивідуальний договір) від 01 грудня 2021 року (https://lmkp.lte.lviv.ua/images/pdoggv.pdf), а відтак, судом не беруться до уваги посилання відповідача на відсутність між сторонами договірних правовідносин.

Згідно з пунктами 1, 2 індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства https://lmkp.lte.lviv.ua.

Абзацом 5 п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Аналогічні положення містяться в п.4 індивідуального договору.

Окрім того слід зауважити, що відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи №643/17352/20 від 07.11.2023, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

При цьому відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату за договором передбачено також п.34 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який, як вже зазначалось вище, є публічним договором приєднання.

А відповідно до п.38 такого договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов`язання по оплаті наданих послуг, у них виникла заборгованість за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн.48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 32150 грн.56 коп., - 3% річних у розмірі 69 грн.25 коп.; заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн.50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн.64 коп.,- 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп.

Так, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 покликається на відсутність у них обов`язку сплати заборгованості за вищезазначені послуги, надані ЛМКП «Львівтеплоенерго», у зв`язку з відключенням його квартири, від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП.

Разом з тим, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (п.п.24-26Правил).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої виконавчої влади.

Відповідно до пункту 2.5 цього Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.

Згідно пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під?їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Відповідно до п.2.7 Порядку, після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

В данову випадку відповідачі не надали належних доказів, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання згідно порядку, передбаченого законодавством. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, що узгоджується з практикою ВСУ, викладеною у постанові від 11.11.15 №6-1706цс15. Тому вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо договору про надання послуг судом встановлено, що відповідно до п. 1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов?язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з теплопостачання, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відтак, згідно з вимогами вказаного закону співвласники багатоквартирного будинку (об?єднання співвласників багатоквартирного будинку) мають право самостійно обрати одну з моделей організації договірних відносин згідно з частиною 1 статті 14 Закону, якою передбачено наступні моделі організації договірних відносин, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об?єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об?єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13 - 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 5 ст. 13 вказаного закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України N?1022, 1023 від 08.09.2021.

Так, на виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені Правила надання послуг з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 та затверджений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. А постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023 та затверджений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. Зміни, що були внесені до правила №830 та №1182, набули чинності з 01.10.2021.

Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 не прийняли модель організації договірних відносин, то між споживачами-мешканцями будинку та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними публічні індивідуальні договори про надання послуг.

А тому з 01.12.2021 року з позивачами є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов?язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобовязується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням https://lmkp.lte.lviv.ua.

Суд зазначає, що відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-295115, у якій зазначено: «Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин із загальним висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про те, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов?язку оплачувати надані йому послуги, можна погодитися», а також у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії №830 фактом приєднання Споживача до умов договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Як вбачається з розрахунку боргу, відповідачі частково сплачували за надані послуги, що свідчить про приєднання до умов договору.

Відтак, сторонами у належній формі, що встановлена Законом, було укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, що є публічними договорами приєднання.

Враховуючи наведене, вказані твердження відповідача є безпідставними.

Пунктом 44 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.

В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

З представленого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії споживачу ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, вбачається, що відповідачі не здійснювали оплати вартості наданих їм послуг з загально будинкових потреб опалення, витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання та плати за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідачів становив 13416,73 грн.

Крім того, як висловився Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи №6931цс15 в своїй постанові від 13 січня 2016 року, на вказані правовідносини поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України.

Згідно цієї норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Аналогічні положення містяться в пункті 40 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року.

При цьому Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв.24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, та такий продовжує діяти на даний час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, підпункт 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285)».

Таким чином, з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Територія м. Львова не відноситься до територій, на яких ведуться бойові дії та не є тимчасово окупованою російською федерацією. Відомостей, що майно споживача було пошкоджене внаслідок бойових дій матеріали справи не містять.

Так, позивач відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року за послуги з постачання теплової енергії нарахував боржнику 11318,05 грн. - витрат за послуги з постачання теплової енергії (загально будинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата), пеню 344,48 грн., інфляційні нарахування -321,56 грн., 3% річних - 69,25 грн.; за період з 01.03.2022 року по 31.12.2024 року 1279,28 грн. за послуги з постачання гарячої води (витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання, в т.ч. абонплата), пеня - 28,50 грн., інфляційні нарахування - 46,64 грн., 3% річних - 8,97 грн .

Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, у зв`язку з чим, вимога ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд бере до уваги рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21.05.2029 року у справі №466/912/19, яке набрало законної сили 18.10.2019 року, згідно постанови Львівського апеляційного суду, яким в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго», третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними нарахування, зобов`язання припинення нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії - відмовлено, що свідчить про правомірність нарахування ЛМКП «Львівтеплоенерго» оплати за надані послуги.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету сплачений ним судовий збір в розмірі 1009,33 грн. при зверненні до суду, а іншу частину 2018,67 грн. стягнути по 1009,33 грн з кожного з відповідачів, а саме, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Керуючись ст. ст.5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, , заборгованість за період з 01.01.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 11318 грн. 05 коп., - пеня у розмірі 344 грн. 48 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 32150 грн. 56 коп.,- 3% річних у розмірі 69 грн. 25 коп.; заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2024, а саме: - за послуги з постачання теплової енергії (в т.ч. на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, абонплата) у розмірі 1279 грн. 28 коп., - пеня у розмірі 28 грн. 50 коп., - інфляційні нарахування у розмірі 46 грн. 64 коп., - 3% річних у розмірі 8 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, , 1009,33 грн. (одну тисячу дев`ять гривень тридцять три копійки) судового збору, сплаченого при поданні позову.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, , 1009,33 грн. (одну тисячу дев`ять гривень тридцять три копійки ) судового збору, сплаченого при поданні позову.

Повернути Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго», м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, , з державного бюджету судовий збір, сплачений представником позивача в сумі 1009,33 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. Б. Білінська