ОКРЕМА ДУМКА
судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області
Колісник Л.О.
Справа № 697/912/24
Провадження № 2-о/697/8/2025
На рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі 697/912/24 за заявою Органу опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки.
Частково не погоджуючись із наведеними у зазначеному рішенні мотивами та результатом вирішення справи, керуючись ч. 3 ст. 35 ЦПК України викладаю окрему думку, суть якої полягає в такому.
Як передбачено ст. 293 ЦПК України розгляд справ у порядку окремого провадження про визнання особи недієздатною та призначення опікуна проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.
Відповідно до ч.3 ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.
За змістом ч.1 ст. 35 ЦПК України, питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім.
Згідно із ч. 3 ст. 35 ЦПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Так, під час розгляду у судовому засіданні заяви Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки заяву було задоволено в повному обсязі.
Проте, я не повністю погоджуюсь з таким рішення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст.60 ЦК України).
Згідно ч.4 ст.62 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
У заяві заявник вказав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним дядьком дружини заінтересованої особи ОСОБА_1 та зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є особою похилого віку, внаслідок віку та стану здоров`я і наявної у нього хвороби потребує стороннього догляду. Починаючи з вересня 1990 року ОСОБА_2 було діагностовано хворобу і встановлено другу групу інвалідності з висновком про непрацездатність та необхідність стороннього догляду. Унаслідок свого віку та стану здоров`я він вже тривалий час не може самостійно себе обслуговувати в домашньому вжитку, не може одягнутись, приготувати собі їжу, самостійно вийти з дому. Раніше догляд за ОСОБА_2 здійснював його рідний брат ОСОБА_3 , але внаслідок збройної агресії РФ останній вступив до лав ЗСУ, тому доглядом та опікою над ОСОБА_2 займається заявник.
У судовому засіданні учасники підтвердили, що догляд за ОСОБА_2 здійснює ОСОБА_1 , який є чоловіком рідної племінниці особи, яку просять визнати недієздатною.
Проте доказів, які б підтверджували неможливість інших більш близьких родичів ОСОБА_2 бути над ним опікуном, суду не надано. Також заявник та інші учасники не змогли пояснити, чому рідна племінниця ОСОБА_2 ОСОБА_4 не може бути опікуном та здійснювати постійний догляд та представництво інтересів свого рідного дядька. Ці обставини не були предметом розгляду органом опіки і піклування при складенні висновку.
Крім того, заявник приєднав до матеріалів справи лише висновок про доцільність призначення опікуном ОСОБА_2 чоловіка його племінниці ОСОБА_1 , проте подання, яке передбачене ч.1 ст. 60 ЦК України як обов`язкове при призначенні опікуна судом, матеріали справи не містять.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, вважаю, що вирішення питання про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 було передчасним, оскільки подання органу опіки і піклування не подано, а вимоги щодо вибору опікуна невмотивовані. Також не доведено, що інші більш ближчі родичі ОСОБА_2 не можуть бути його опікунами, а обов`язки опікуна необхідно покласти саме на ОСОБА_1 , який проживає згідно матеріалів справи окремо, має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .
Виходячи із обставин справи, загальних засад цивільного законодавства, вважаю, що вирішення заявлених вимог в частині призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 не підлягало задоволенню.
Суддя Л.О.Колісник