Справа № 489/5284/25
Номер провадження 2-о/489/150/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

10 липня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши матеріали заяви за вх. № 17085/25-Вх

за заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

заявник: ОСОБА_1

встановив

Заявником подано до суду заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заявник просив суд встановити юридичний факт, а саме, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 у зв`язку з розбіжностями у написанні його по батькові.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, відповідно до ст.ст. 293, 315 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Згідно з п. 1.5 Порядку питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 „Про трудові книжки працівників, цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку відомості про працівника записуються на першій сторінці, титульному аркуші, трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства або печатка відділу кадрів, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, пункт 2.12 Інструкції № 58.

Пунктом 2.13. визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з п. 2.8 Порядку якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім.я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Відповідно до записів наданих заявником у копії трудової книжки вбачається, що останнім його місцем роботи є Миколаїська спеціальна школа для дітей з порушеннями зору Миколаївської міської ради Миколаївської області.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, чи звертався заявник до вказаної організації, із заявою щодо виправлення у його трудовій книжці, та яке ними було прийняте рішення з цього приводу (відмовлено у внесенні таких змін або заява залишилась без відповіді).

Неможливість внесення виправлень до трудової книжки відповідною організацією, заявник не обґрунтував.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

А тому суд вважає за необхідне роз`яснити заявникунеобхідність зазначити докази на підтвердження того, що він не має іншої можливості відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Оскільки суди встановлюють юридичні факти лише у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи для отримання необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Згідно з ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, суддя дійшов висновку про те, що заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 4, 175-177, 185, 259-261 ЦПК України, суддя

ухвалив

Залишити без руху заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заявник: ОСОБА_1 .

Надати заявнику строк для усунення недоліків, а саме сім днів з дня отримання заявником копії ухвали. В зазначений строк заявнику необхідно надати докази на підтвердження того, що заявник не має іншої можливості відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (трудову книжку).

В разі невиконання цих вимог у визначений строк, заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Кокорєв