Провадження № 2/734/870/25 Справа № 748/1654/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 липня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Ієвлевої О.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

20.05.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (далі ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ") звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 10 640 грн. 00 коп. за договором про надання фінансового кредиту №32047-09/2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.09.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" (далі ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП") та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №32047-09/2024, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 4 000 грн. 00 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Банк свої зобов`язання за вказаним вище договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами договору шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника.

23.12.2024 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", було укладено Договір факторингу №23122024, згідно з яким ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", у тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №32047-09/2024 від 25.09.2024.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту №32047-09/2024 від 25.09.2024 становить 10 640 гривень 00 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000, 00 грн., заборгованість за відсотками - 3 600, 00 грн., заборгованість за штрафом - 3 040, 00 грн.

Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" просить суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 7 000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить розглядати справу за його відсутності. Просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, вважаючи їх явно завищеними.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 25.09.2024 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 4000 грн. 00 коп. строком на 120 днів до 22.01.2025, шляхом перерахування на рахунок її платіжної картки № НОМЕР_1, зазначеної у п.1.6 договору.

Відповідно до п.1.4 договору процентна ставка складає 0,88% в день та застосовується у межах строку кредиту.

З довідки про ідентифікацію убачається, що 25.09.2024 о 18:10:00 год. ОСОБА_1 підписав договір про надання фінансового кредиту №32047/09/2024 від 25.09.2024 аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора W324, якій був їй відправлений на номер телефону НОМЕР_2 .

Позивач також підписав паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічні умови кредитування та графік платежів, який є додатком №1 до договору.

Матеріали справи містять заявку-анкету ОСОБА_1 на отримання фінансового кредиту від 25.09.2024, підписанням якої відповідач підтвердив, що він ознайомлений з правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", які розміщені на веб-сайті товариства.

ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої зобов`язання за договором №32047-09/2024 від 25.09.2024 виконало та перерахувало кредитні кошти у сумі 4000 грн. 00 коп. на платіжну карту позичальника № НОМЕР_1, про що свідчить повідомлення ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ", яке надає послуги з переказу коштів, у тому числі ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП".

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №32047-09/2024 від 25.09.2024, складеним ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", станом на час звернення з позовною заявою заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 10 640 гривень 00 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000, 00 грн., заборгованість за відсотками - 3 600, 00 грн., заборгованість за штрафом - 3 040, 00 грн.

23.12.2024 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", було укладено Договір факторингу №23122024, згідно з яким ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №32047-09/2024 від 25.09.2024 у загальному розмірі 10 640 гривень 00 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000, 00 грн., заборгованість за відсотками - 3 600, 00 грн., заборгованість за штрафом - 3 040, 00 грн.

16.05.2025 позивач надіслав відповідачу досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповіді відповідач не надав і заборгованість не погасив.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно зі ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Враховуючи те, що фактично отримані кошти у добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 4000,00 грн. та за відсотками у сумі 3 600 грн. 00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за штрафами у сумі 3 040 грн. 00 коп., слід зазначити наступне.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Дія п. 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України поширюється на кредитний договір (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23).

Указом Президента України №64/2022від 24лютого 2022року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено.

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок штрафу у розмірі 3 040 грн. 00, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2422,40 грн. судового збору.

Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (7 600, 00 х 100 : 10 640, 00 = 71,69), то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1 787 грн.72 грн. судових витрат по оплаті судового збору (2422,40 х 71,69 : 100 = 1 787 грн. 73).

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 893 грн. 86 коп., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (1787,72 :2 = 893,86).

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 893 грн. 86 коп. відповідно до ст.141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Що стосується вимоги про стягнення 7000 грн. витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку.

01.03.2024 між Адвокатським об`єднанням "Апологет" і ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір про надання правничої допомоги №0103, до якого додається замовлення від 15.04.2025, відповідно до якого адвокатське об`єднання зобов`язалося надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги за якими належить ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", зокрема за кредитним договором №32047-09/2024, де боржником є ОСОБА_1 .

З детального опису наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 09 травня 2025 та рахунку на оплату від 25 квітня 2025 убачається, що вартість вказаних вище послуг, на які було витрачено 6 год. 30 хв., складає 7000 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_1 просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, вважаючи її явно завищеною.

Враховуючи, що позов задоволено частково, вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт виконаних адвокатом, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, прохання відповідача про зменшення вказаних витрат, а також те, що всі обставини справи були встановлені при розгляді справи без участі представника позивача, суд вважає, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень є завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт.

За таких обставин, суд вбачає підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача та, виходячи з засад розумності, а також з огляду на часткове задоволення позову, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.526, 625, 627, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 247, 265, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (за реквізитами: , НОМЕР_2 , банк отримувач АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.28, 4-й поверх) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 32047-09/2024 від 25.09.2024 року в розмірі 7 600 (сім тисяч шістсот) гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (за реквізитами: , НОМЕР_2 , банк отримувач АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.28, 4-й поверх) судовий збір у розмірі 893 грн. 86 коп. та витрати на професійну правничу допомогу 2 000 гривень.

Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" з Державного бюджету України 893 грн. 86 коп. судового збору, сплаченого 09 травня 2025 року за подання до суду позовної заяви за платіжною інструкцією №8805.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду у 30 денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", (за реквізитами: , банк отримувач АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.28, 4-й поверх);

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя