Справа № 755/5072/25
Провадження № 2/755/5519/25
"01" липня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді - Хромової О.О.
при секретарі - Бовкун М.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 01 лютого 2025 року.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб, який між сторонами зареєстрований
17 листопада 2007 року Відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 461, розірвано 03 квітня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва.
Сторони мають спільних дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які постійно проживають з позивачем.
На даний час син сторін ОСОБА_5 вже є повнолітнім, проте продовжує навчання в 10 класі школи І-ІІІ ступенів № 25 Шевченківського району м. Києва. Крім того, з грудня 2007 року син сторін має статус дитини з інвалідністю підгрупи «А», пересувається виключно на інвалідному візку.
Позивач зазначає, що ОСОБА_5 перебуває на її утриманні, однак вона не взмозі самостійно забезпечити сину належний рівень життя, що необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а відповідач в свою чергу інших осіб на утриманні не має, є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб, а отже може сплачувати аліменти на повнолітнього сина.
Враховуючи, що повнолітній син сторін, який продовжує навчання, має інвалідність та не має можливості працевлаштуватись на роботу та утримувати себе самостійно, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.
16 березня 2025 року по теперішній час.
В судове засідання 01 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила.
В судове засідання 01 липня 2025 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками ОСОБА_2 отримав 10 травня 2025 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
17 листопада 2007 року Відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 461 між сторонам зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Сторони мають спільних дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 2550, та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 484.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 755/4885/5-ц).

Згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 13 квітня 2021 року № 14670860, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою зареєстрована також позивач ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 02 серпня

2018 року № 32271536.

ІНФОРМАЦІЯ_3 син сторін - ОСОБА_3 , 2007 року народження, досяг повноліття.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено державну соціальну допомогу, як дитині-інваліду до 18 років. З вказаного посвідчення також вбачається, що опікуном ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Амбулаторії загальної практики - сімейної медицини від 16 жовтня 2020 року, виданої ОСОБА_3 , 2007 року народження, останній за станом здоров`я дійсно пересувається на інвалідному візку.

Відповідно до довідки від 26 лютого 2025 року № 174, виданої директором школи І-ІІІ ступенів № 25 Шевченківського району м. Києва, ОСОБА_6 є учнем 10-Б класу школи І-ІІІ ступенів

№ 25 м. Києва.

Згідно із статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення

23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, провадження

№ 61-16005св20 зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання в школі, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та достатніми письмовими доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , 2007 року народження досяг повноліття.

У довідці навчального закладу зазначено, що ОСОБА_6 є учнем 10-Б класу школи І-ІІІ ступенів № 25 м. Києва. Тобто, син сторін, будучи повнолітнім, продовжує навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Позивач не довела, що відповідач має більші доходи і, що він спроможний виплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків і в даному випадку зазначає, що позивачем не надано належних доказів розміру матеріального забезпечення спільного сина сторін самою ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься відповідь КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровського району м. Києва від 10 січня 2025 року № 37/04, на звернення ОСОБА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під динамічним наглядом Центру з приводу хронічних захворювань має статус дитини з інвалідністю підгрупи «А» з терміном дії до 01 лютого 2025 року. Вказане також підтверджується посвідченням серії

НОМЕР_5 про призначення державної соціальної допомоги ОСОБА_3 , як дитині-інваліду до

18 років. Водночас, матеріали справи не містять інформації про надання ОСОБА_7 статусу особи з інвалідністю після досягнення останнім 18 років.

В той же час, враховуючи положення статті 182 СК України, суд приймає до уваги працездатний вік відповідача та відсутність у матеріалах справи будь-яких документально підтверджених доказів про незадовільний стан його здоров`я. Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідач не має матеріальної можливості допомагати своєму повнолітньому сину, що продовжує навчання, матеріали справи також не містять.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази, відсутність актуальної інформації про наявність чи відсутність у сина сторін статусу особи з інвалідністю після досягнення останнім повноліття, відсутність відомостей про доходи позивача, відсутність доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше ніж до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, в тому числі у разі надання ОСОБА_7 статусу особи з інвалідністю, у зв`язку із досягненням 18 років.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 01 квітня 2025 року і до закінчення ОСОБА_8 навчання, або до досягнення останнім 23 років, в залежності від того яка з цих обставин настане раніше.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Згідно із статтею 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 198, 199, 200 СК України, статтями

4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280, 281, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду

- 01 квітня 2025 року і до закінчення ним навчання, або до досягнення ОСОБА_3 23 років, залежно від того яка з цих обставин настане раніше.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі

605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації:

АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації:

АДРЕСА_3 .

Суддя О.О. Хромова