Справа №345/2806/25
Провадження № 2/345/1348/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Сирко Й.Й.,

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

03.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Карпатнафтохім», в якому просить ухвалити рішення про стягнення на його користь середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи до дня ухвалення судом рішення. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 12.02.2008 до 28.10.2024 перебував в трудових відносинах з відповідачем, який до дня його звільнення з роботи нарахував, але не виплатив заробітну плату в сумі 101 925,88 грн. Наявний борг роботодавця з оплати праці досі існує. Враховуючи факт невиконання відповідачем покладеного на нього законом обов`язку провести повний розрахунок зі звільненим працівником, просить стягнути із ТОВ «Карпатнафтохім» обчислений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.06.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадженні із викликом сторін.

В установлений судом процесуальний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Водночас, позивач разом з позовною заявою просив здійснювати розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши надані стороною позивача докази та встановивши на їх підставі фактичні обставини справи у відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з огляду на таке.

Установлено, що ОСОБА_1 згідно із записами в трудовій книжці та відповідно до копії наказу № 564-К від 28.10.2024 працював на ТОВ «Карпатнафтохім» на різних посадах. Звільнений з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю (а.с. 8-19,21).

Відповідно до наданої до матеріалів справи копії довідки від 02.06.2025 (а.с.20) ТОВ «Карпатнафтохім» обчислений за вересень-серпень 2024 року середньоденний заробіток працівника ОСОБА_1 складає 781,44 грн.

Наявність непогашеного боргу відповідача перед ОСОБА_1 із оплати праці до звільнення позивача у цій справі з роботи підтверджується копією судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.11.2024, виданого у справі №345/6589/24 (а.с. 22).

Таким чином, заборгованість ТОВ «Карпатнафтохім» щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 з роботи підтверджується належними, достовірними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення).

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців (ч.1 ст.117 КЗпП України).

Розглядаючи зазначений індивідуальний трудовий спір суду належить дати відповідь на питання додержання позивачем визначеного законом тримісячного строку звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з роботи 28.10.2024. При цьому, законодавець не визначає чітко день, коли береться початок відліку цього строку.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Кодекс законів України про працю (ст.115) визначає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим із виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Водночас, невиплата з вини роботодавця заробітної плати є триваючим правопорушенням, яке припиняється фактичним погашенням заборгованості з оплати праці добровільно чи під впливом певних обставин (на вимогу третіх осіб). У будь-якому разі, за наявності боргу з оплати праці роботодавець повинен розрахуватися з працівником, який звільняється, в останній день існування між сторонами трудових правовідносин чи на вимогу працівника, який був відсутнім на роботі у день свого звільнення не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок.

При цьому, відповідно до викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 (справа №810/451/17) правової позиції, початок обчислення передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду з вимогою про стягнення з роботодавця на підставі ч.1 ст.117 цього Кодексу середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи працівника необхідно обчислювати днем проведення відповідного розрахунку в повному обсязі.

Із позовної заяви та доданих до неї письмових доказів вбачається, що відповідач всупереч вимогам ч.1 ст.116 КЗпП України не провів зі звільненим ОСОБА_1 повний розрахунок, через що працівник навіть звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, копія якого досліджена судом.

Отже, позов у справі щодо стягнення заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи подано з додержанням визначеного законом строку звернення до суду.

Суд також зазначає, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки ТОВ «Карпатнафтохім», обчислений відповідно до вимог п.2,4,8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденний заробіток ОСОБА_1 склав 781,44 грн. Оскільки суд не наділений повноваженнями стягувати з роботодавця середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи поза межами визначеного нормами КЗпП України граничного шестимісячного строку, з відповідача ТОВ «Карпатнафтохім» на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток на підставі ч.1 ст.117 цього Кодексу лише за період з 29.10.2024 до 29.04.2025 в сумі 102 368,64 грн. (781,44 х 131) виходячи із встановленого на підприємству режиму робочого часу.

Питання про розподіл судових витрат вирішити згідно з вимогами ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 258, 263-265, 354 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (77306, Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Промислова, 4, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за період з 29.10.2024 до 29.04.2025 у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні з роботи в сумі 102368,64 грн. без урахування податків (зборів), які передбачені законодавством України та підлягають утриманню додатково з відповідної суми середнього заробітку, яка стягується за цим рішенням суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ТзОВ «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн. сплаченого судового збору при поданні позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено та підписано 14.07.2025.

Суддя