Справа № 570/1040/25
Номер провадження 2/570/965/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманюк С.С.,

учасники справи:

позивач не з`явився,

відповідач 1 не з`явився,

відповідач 2 не з`явився,

треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

07.03.2025 до Рівненського районного суду Рівненської області через свого представника адваокат Штогрін Вікторію Святославівну звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_6 ) із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповіладач 2, ОСОБА_3 ,), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій просить суд:

усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що у житловому будинку, що належить позивачу на праві власності з 2009 року без реєстрації проживає ОСОБА_2 та його співмешканка, ОСОБА_3 . ОСОБА_2 вселився до даного житла за усної згоди попереднього його власника. Наголосила, що вона ні усної, ні письмової згоди на проживання ОСОБА_2 і його співмешканки ОСОБА_3 у будинку не надавала. Вказує, що як вбачається із Актів обстеження Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 14.05.2024 та 17.10.2024 відповідача житловий будинок позивача зайняли самовільно та проживають у ньому без реєстрації. Позивач ствердила, що неодноразово в усному порядку зверталася до відповідачів у справі із вимогою виселитися із її житла, адже проживають вони там самовільно, ведуть аморальний спосіб життя, розпивають алкогольні напої, житло знаходиться в аварійному стані, відбувається фактичне знищення її власності, проте жодних дій до виселення даними особами не вчиняється, натомість вони продовжують знищувати майно ОСОБА_7 . Крім того, зазначила, що 10.07.2024 позивач зверталась до ВП №1 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області із заявою про те, що відповідачі проживають у її житлі самовільно, на її пропозиції виселитися не реагують, натомість погрожують їй фізичною розправою. У зв`язку з відсутністю правових підстав для проживання там відповідачів та враховуючи самовільне зайняття вказаного житлового будинку просить виселити відповідачів без надання їх іншого житла.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче засідання з участю учасників справи.

10.04.2025 підготовче засідання відкладено на 12.05.2025 у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування суду.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призщначено до судового розгляду по суті на 04.06.2025.

03.07.2025 у зв`язку з неявкою відповідачів судове засідання відкладено на 03.07.2025.

У судове засідання 03.07.2025 сторони не з`явилися.

03.07.2025 від представника позивача - адвоката Штогрін Вікторії Святославівни надійшла заява, в якій остання просила суд проводити розгляд справи, який призначено на 03.07.2025 у відсутність позивача та її представника. Вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, що в ньому викладені, просила позов задоволити в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі до суду не подали.

Відповідачам надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, які повернулись до суду в зв`язку із тим, що адресат не знайдений.

У постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22).

Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 , відповідно до Договору дарування 08.05.2009, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Сохацьким І.С., реєстровий номер 725, є власником 17/100 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

15.06.2009 позивачем зареєстровано право спільної часткової власності на 17/100 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування №725 від 08.05.2009, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 23015349.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №8644В7 вбачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,1679 га, яка розташована у Рівненській області Рівненський район с.Олександрія з цільвим призначенням для будівництва та обслуговування жилого бдинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер №:08:032:0565.

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16.01.2009 є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

27.11.2024 співласники житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 уклали Договір про поділ нерухомого майна відповідно до якого виділили зазначені частки в об`єкті нерухомого майна у самостійні об`єкти нерухомого майна та присовїли кожному об`єкту нову поштову адресу:

у власності ОСОБА_1 , перебуває житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

у власності ОСОБА_4 , перебуває житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

у власності ОСОБА_8 перебуває житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок АДРЕСА_2 розділено на три частини - окремі об`єкти нерухомості, що об`єднані між собою спільним несучими контрукціями.

З Актів обстеження від 14.05.2024 та 17.10.2024, складених комісією у складі депутата сільської ради Волошиної І.В. і свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вбачається, що останніми проведено остеження за адресою: АДРЕСА_1 , що належить 17/100 ОСОБА_11 та встановлено, що ОСОБА_2 1966 року народження та його співмешканка ОСОБА_3 проживають у зазначеному будинку без реєстрації, який самовільно зайняли.

Актом обстеження умов проживання від 16.09.2024, який складений на підставі заяви позивача з метою обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується, що вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_9 , 1994 року народження, ОСОБА_12 , 1994 року народження, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Уграфі результати бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дійтей зазначено, що зі слів ОСОБА_9 . ОСОБА_2 з співмешканкою зловживають спиртними напоями та ведуть аморальний спосіб життя, що має негативний сплив на психологічне життя його дітей.

10.07.2024 позивач звернулася із заявою до ВП №1 Рівненського районного управління поліції ГУНП у Рівненській області, в якій вказала, що у її частині житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 проживає бех реєстрації ОСОБА_2 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 , які користуються електрикою, водопостачанням, які не оплачують. Вказала, що останні ніде не працюють, зловжтвають спирьними напоями та на пропозицію позивача виселитися з будинку, який перебуває у аварійному стані та потребує капітального ремонту отрмаила погрози її вбити, зарізати, спалити все майно. Повідомила у заяві, що від цих погроз відчуває душевні переживання, старх, хвилювання за своє життя та майно. Просила прийняти міри до зазначаених осіб в межах своєї компетенції з метою запобігання в подальшому погроз щодо неї та збереження її нерухомого майна.

Вказана заява зареєтрована в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України", згідно талону -повідомлення єдиного обліку №6548.

08.11.2024 ВП №1 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області надало відповідь №13849-2024 "Про розгляд адвокатського запиту", з якого вбачається, що звернення ОСОБА_1 було зареєстровано, по ньому проведено перевірку, встановлено відсутність ознак кримінального та адміністративного правопорушення. Із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду. Крім того, надано інформацію про те, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за появу у громадських місцях в стані алкогольного сп?яніння, розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях, виготовлення та зберігання самогону.

З долучених позивачем дублікатів чеків з інтернер-банку "ПриватБанк" вбачається, що позивачем у пероід з 2022 по 2024 здійснювалась оплата послуг за електроенергію та вивіз сміття.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ст.41 Конституції України).

Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ст.47 Конституції України).

Ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ст.9 ЖК України).

Будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватися в судовому порядку.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 309/2477/16-ц.

Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Суд зазначає, що позивачем у повній мірі доведено належними доказами право власності на вказене майно та те, що відповідачами чиняться перешкоди у його користуванні недопущення до домоволодіння, спричинення конфліктів, що призводило до звернення до поліції.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами, те, що відповідача чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про усунення перешкоди у користуванні майном шляхом виселення, є належно обґрунтованими, підтверджені зібраними доказами по справі, та є такими, що підлягають задоволенню.

Тому позов слід задовольнити та усунути перешкоди ОСОБА_1 у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову у повному обсязі суд стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605, 60 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення - задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст постанови складено 14 липня 2025 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Cуддя Гладишева Х.В.