ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
телефон приймальні судді -099 520 65 95
Провадження №4-с/932/33/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Ярощук О.В.

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.,

представника Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність державного виконавця щодо перерахування заборгованості у виконавчому провадження №59251292 -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Дніпра зі скаргою на бездіяльність державного виконавця у якій прохала:

-визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 у частині нарахування заборгованості по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати по Дніпропетровській області;

-зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів у період з 17.07.2014 пот08.07.2017 року, застосувавши положення ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України у редакції чинній на час виникнення зобов`язання, тобто з фактичного заробітку, який отримував платник аліментів за час, протягом якого не проводилося стягнення.

В обґрунтування скарги зазначено, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження №59251292. У межах виконавчого провадження проведено розрахунок заборгованості, який проведено із порушенням вимог ч. 1 ст. 195 СУ України і сума нарахованої заборгованості у розмірі 87 773,95 грн не відповідає сумі отриманих доходів. Зазначає, що боржник до 07 липня 2017 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець і перебував на спрощеній системі оподаткування і тому під час розрахунку суми заборгованості має бути застосована саме ч. 1 ст. 195 СК України.

Державним виконавцем подано відзив (т.3 а.с. 73-77).

У судовому засіданні державний виконавець Данченко О.М. заперечував щодо задоволення скарги, виклав мотиви, які за змістом відповідають відповіді на відзив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що на виконанні Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження №59251292 з примусового виконання виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська , а саме:

-виконавче провадження №59251292 з примусового виконання виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2019 №200/12080/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей його віку, починаючи з 17.07.2014 до досягнення дитиною повноліття .

-виконавче провадження №59482341 з примусового виконання судового наказу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2019 №200/8237/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.06.2022 (т.2 а.с.124) ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 16.05.2012 як фізична особа-підприємець, платник єдиного податку ІІ групи.

22 грудня 2023 року начальником Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко В.Р. винесено постанову про результати законності виконавчого провадження №59251292 (т.3 а.с.1-4). За змістом постанови, під час розрахунку заборгованості державним виконавцем було застосовано положення ч. 2 ст. 195 СК України чинної редакції та п.2 ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»

Листом Міністерства юстиції України від 04.06.2024 заявника повідомлено, що боржник з Про 16.05.2021 року перебуває на обліку як фізична-особа підприємець, платник податку 11 групи (спрощена система оподаткування). Відповідно розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 2014 по 2017 роки проведено державним виконавцем по виконавчим провадженням відповідно до абз 1 ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (м. Дніпро) та з урахуванням мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, передбаченого Сімейним кодексом України (т. 1 а.с.24-27).

У даному виконавчому провадженні державним виконавцем Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данченко О.М. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Станом на 01.09.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Розглянувши скаргу, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У пунктах 1 та 3 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця и іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно із частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (частина третя статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (частина перша, друга статті 183 СК України).

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень. Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що розмір заборгованості зі сплати аліментів обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Здійснення розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів, який є ФОП і перебуває на спрощеній системі оподаткування, державний виконавець має проводити відповідно до вимог частини другої статті 195 СК України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не виходячи з повного доходу як боржника як ФОП.

Така практика суду є сталою та викладена у Постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 521/260/20 (аналогічні висновки сформульовано Верховним Судом у постановах: Від 24 листопада 2022 року у справі № 754/12768/20, від 20 вересня 2022 року у справі № 757/35562/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 522/8173/19, від 05 серпня 2021 року у справі № 757/35562/18, від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У частині 2 статті 451 ЦПК України визначено, що, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги ( частина 3 статті 451 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми процесуального права, положення Конституції України, правовий висновок Верховного суду, застосовуючи Європейську конвенцію з прав людини та практику європейського суду з прав суд вважає, що оскаржувані дії державного виконавця, були вчинені відповідно до закону, бездіяльність відсутня, державним виконавцем вжито всіх необхідних виконавчих дій з метою забезпечення належного виконання рішення суду про стягнення аліментів з боржника.

Таким чином, враховуючи саму по собі вимогу та підстави її обґрунтування, сформульовані Ковальовою І.Ю. в її скарзі на дії державного виконавця, підстави для її задоволення в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 до Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність державного виконавця щодо перерахування заборгованості у виконавчому провадження №59251292 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу постановлено 03.07.2025.

Суддя Оксана ЯРОЩУК