Справа № 346/2526/25
Провадження № 2/346/1641/25
10 липня 2025 р.м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Позиції учасників справи.
Позиція відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористалась, і будь-які докази суду не надав; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилась без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку.
Оцінка суду (щодо фактів).
31.05.2021 року, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та ТОВ «Мілоан» уклали між собою Договір про споживчий кредит № 103998187 який, серед іншого, містить і положення договору про надання кредиту, з додатками №1, №2 (а.с29-36,37,38-39). При цьому, ОСОБА_1 підписала анкету-заяву для отримання кредиту, з бажаною сумою кредиту і строком його користування (а.с.18-19), а також паспорт споживчого кредиту (а.с.38-39).
І зокрема, за вищевказаним договором, ТОВ «Мілоан» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 7000 гривень, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (а.с.29-36). Зокрема, з урахуванням додатків №1 та №2 до цього договору та змісту самого договору, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 7000 гривень протягом 15 днів, а саме 15.06.2021 року, та сплачувати проценти за перший день користування кредитом у розмірі 10.50 грн. в грошовому виразі та 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку прожовження строку кредитування (а.с.29-36).
Проте, 30.09.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілон», було укладено договір факторингу № 09Т, відповідно до якого ТОВ «Мілон» відступив на користь ТОВ «Діджи Фінанс», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 103998187 від 31.05.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілон» та ОСОБА_1 (а.с.40-52).
Зміст спірних правовідносин.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 дійсно виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником, та в межах яких між ними виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати кредит, проценти за користування кредитом та пеню за прострочку виконання грошовогол зобов`язання.
Оцінка суду (щодо права).
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.
Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали.
Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Так, як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» уклали між собою договір про споживчий кредит № 103998187 який, серед іншого, містить і положення договору про надання кредиту, з додатками №1 та №2. І відповідно до цього договору, товариство взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 7000 гривень. І товариство, взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі.
Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зокрема, за вказаним договором, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 7000 гривень протягом 15 днів, а саме 15.06.2021 року, та сплачувати проценти за перший день користування кредитом у розмірі 10.50 грн. в грошовому виразі та 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку прожовження строку кредитування (а.с.29-36).
Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання).
Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як нового кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача вказаних вище сум боргу.
Тому, матеріально-правову вимогу позивача до відповідача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.
Оцінка суду щодо судових витрат.
В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 2422 гривні 40 (а.с.15), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Крім того, позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень (а.с.17), і оскільки позов підлягає задоволенню, вказані витрати слід також стягнути з відповідача.
Отже, керуючись статтями 2, 19, 23, 34, 43, 49, 76-113, 128-132, 133-142, 174-183, 217-248, 258, 259, 263-265, 268, 273,280-289, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга позивачем може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення відповідачем може бути подана до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Коваленко Д. С.