КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9766/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Савченка Павла Дмитровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 рокуу справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київські каштани» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Донського Ярослава Сергійовича філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві про скасування державної реєстрації права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Київські каштани» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , Державного реєстратора Донського Я.С. філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві, в якому просив суд:

- скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37252130 від 25 вересня 2017р. 15:21:47 державного реєстратора Донського Я.С. філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві, яким до державного реєстру речових прав внесений запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 159,0 кв.м. та відповідний запис про право власності: 22506784 від 20 вересня 2017р. 14:49:05.

- стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСББ «Київські каштани» є балансоутримувачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу будинку № 8-Б від 29 вересня 2006р. Згідно з п. 2 акту від 29 вересня 2006 року на баланс ОСББ «Київські каштани» передані допоміжні приміщення горища площею 606,2 кв.м., в цьому будинку.

Одним із власників та членів ОСББ «Київські каштани» є відповідачка ОСОБА_1 , у власності якої перебуває квартира № 43 , згідно з договором купівлі-продажу №1-193 від 20 липня 2001р.

В жовтні 2023 року позивачем було виявлено оголошення про продаж квартири в будинку в будинку АДРЕСА_2 , площею 93,8 кв.м., хоча за описом та фото це квартира №43 , належна ОСОБА_1 . Остання повідомила Правління ОСББ «Київські каштани», що вона дійсно «приватизувала горище над своєю квартирою», і тому площа її квартири, збільшилась майже в 2 рази та надала копію технічного паспорту на квартиру.

В досудовому порядку, стороною позивача було виявлено, що загальна площа квартири відповідачки збільшилась до 159,0 кв.м.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав, відповідачем державним реєстратором Донським Я.С. філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві до державного реєстру речових прав був внесений запис про державну реєстрацію права власності за відповідачкою ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 159,0 кв.м. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37252130 від 25 вересня 2017р. 15:21:47.

На думку сторони позивача, державна реєстрація права власності за відповідачкою на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа якої значно збільшилася, відбулася незаконно, оскільки збільшення площі квартири позивачки відбулося внаслідок приєднання до площі квартири позивачки площі горища в будинку АДРЕСА_4 , яке є допоміжним приміщенням та є власністю співвласників квартир цього будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року позов задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37252130 від 25 вересня 2017р. 15:21:47 державного реєстратора Донського Ярослава Сергійовича філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві, яким до державного реєстру речових прав внесений запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 159,0 кв.м. та відповідний запис про право власності: 22506784 від 20 вересня 2017р. 14:49:05. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київські каштани» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі адвоката в розмірі 15000,00 грн, витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 60 000,00 грн. Компенсовано за рахунок Держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київські каштани» судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2 684,00 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Савченко П.Д. подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності, оскільки про порушення свого права мав можливість дізнатись ще в 2007-2008 роках, зокрема зі змісту протоколу зборів ОСББ «Київські каштани» № 8 від 01 червня 2007 року та протоколу зборів ОСББ «Київські каштани» №12 від 10 липня 2008 року, якими погоджено з мешканцями будинку побудову мансардного приміщення над третім поверхом без зміни профільного даху та вирішено було замовити проектувальнику розробити планування приміщень горища з врахуванням площі для кожного мешканця згідно заяви. було фактично передано за заявами мешканців у їх власність площу горища, яка була переобладнана у мансарду.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не досліджував матеріали реєстраційної справи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності відповідача.

Вказує також на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що рішення Загальних зборів членів ОСББ, оформлені відповідними протоколами №8 від 01 червня 2007 року та №12 від 10 липня 2008 року, якими вирішено передати мансардні приміщення за заявами мешканців у їх власність, незаконними чи недійсними у судовому порядку не визнавались.

У відповідь на апеляційну скаргу від представника позивача ОСББ «Київські каштани» - Кобилецького В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти наведених у апеляційній скарзі доводів, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Зокрема, у відзиві зазначає, що строк позовної давності слід обраховувати з 25 вересня 2017 року, коли державним реєстратором здійснено оскаржувані дії щодо державної реєстрації за відповідачем права власності, і мав би закінчитись 25 вересня 2020 року, однак у відповідності до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строки позовної давності були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусній інфекції COVID-19, який закінчився 30.06.2023 року.

Поряд із цим, за приписами п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, перебіг строків позовної давності зупинено на строк дії воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась та продовжується до сьогоднішнього дня. Позов подано позивачем 17.10.2023 року, тобто з урахуванням введеного на території України воєнного стану строк позовної давності не пропущений.

Представник позивача посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що надані ним протоколи Загальних зборів ОСББ за 2007-2008 роки є правовстановлюючими документами, на підставі яких відповідачка набула право власності на горище багатоквартирного будинку.

Не погоджується і з твердженням скаржника про те, що судом не досліджувались матеріали реєстраційної справи. Вказує, що саме представником позивача було надано разом з позовною заявою всі без виключення матеріали реєстраційної справи, які суд дослідив та надав відповідну оцінку.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Савченко П.Д. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник позивача, ОСББ «Київські каштани», Кобилецький В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи, наведені ним у відзиві.

Державний реєстратор філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донський Я.С. у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у відповідності до вимог процесуального законодавства, шляхом направлення судової повістки до офіційного електронного кабінету учасника справи за допомогою системи «Електронний суд», а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що частина належної відповідачці на праві власності квартири АДРЕСА_1 площею 109,0 кв.м., зареєстрована оспорюваним рішенням державного реєстратора за відповідачкою без правовстановлюючих документів за рахунок допоміжних приміщень горища, які є спільною сумісною власністю мешканців зазначеного вище будинку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом установлено, ОСББ «Київські каштани», було створено власниками квартир будинку АДРЕСА_4 , з метою захисту прав та інтересів власників. Відповідачка є власником квартири АДРЕСА_5 , площею 50,0 кв.м., згідно з договором купівлі-продажу № 1-193 від 20 липня 2001р.

25 вересня 2017 року державним реєстратором Донським Я.С. філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві до державного реєстру речових прав був внесений запис про державну реєстрацію права власності за відповідачкою ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 159,0 кв.м. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37252130 від 25 вересня 2017р. 15:21:47.

Документами, поданими для державної реєстрації зазначено: договір купівлі продажу квартира № 43 , площею 50,0 кв.м., довідка про показники об`єкта нерухомого майна № 25/01 від 25 вересня 2017р., та технічний паспорт на квартиру № 43 , площею 93,8 кв.м., виготовлені ТОВ «Проекттехсервісбуд».

До вказаного рішення державного реєстратора Донського Я.С. від 25 вересня 2017р. державним реєстратором Демченком С.О. філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві внесені зміни, якими загальна площа квартири № 43 , була збільшена до 159,0 кв.м.

Документами, поданими для державної реєстрації зазначено: довідка про показники об`єкта нерухомого майна № 0038/18 від 29 березня 2018р., та технічний паспорт № 00141 від 29 березня 2018р, виготовлені ТОВ «Проекттехсервісбуд».

Згідно з довідкою - характеристикою № 25/01 від 25 вересня 2017р. зміна площі квартири АДРЕСА_5 відбулася за рахунок включення площі горища будинку.

Судом встановлено, що збільшення площі квартири відповідачки АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 відбулося за рахунок приєднання до цієї квартири площі горища (109,0 кв.м.), яке знаходиться над квартирою, та є допоміжним приміщенням будинку, враховуючи висновок судового експерта Стасюк М.Ю. № 132 від 23 грудня 2024р. за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи, згідно з яким приміщення горища є допоміжними приміщеннями житлового будинку АДРЕСА_2 , призначені для забезпечення експлуатації будинку. Приміщення квартири № 43 , фактично не з`єднані з приміщеннями горища житлового будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст.1 цього Закону, спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

За правилами чч.1-2 ст. 5 зазначеного Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. за №1127, якими зокрема визначено:

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Загальними засадами державної реєстрації прав відповідно до ст. 3 Закону є:

1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно з вимогами Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013р., визнаються дійсними згідно ч.3 ст. 3, та у випадках, встановлених ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Статтею 15 цього Закону визначено, що реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. за №1127.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст.22 Закону).

Розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державними реєстратором, зокрема, якщо документи для державної реєстрації не відповідають вимогам, встановленим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є : подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Заперечуючи проти позову, відповідачкою ОСОБА_1 , протягом всього часу розгляду справи ні у суді першої, ні апеляційної інстанції не було надано до правовстановлюючих документів на частину квартири АДРЕСА_1 , площею 109,0 кв.м., на підставі яких була проведена оспорювана позивачем державна реєстрація права власності за відповідачкою.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що протоколи Загальних зборів ОСББ «Київські каштани» такими документами не являються, оскільки питання щодо збільшення загальної площі квартири відповідачки, шляхом надання їй у власність горища будинку не вирішувалось.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачка є мешканкою житлового будинку, тому право користування та володіння приміщеннями, які не входять до її помешкання, має відбуватись за домовленістю з іншими мешканцями.

Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до Конституції України всі суб`єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників.

Оскільки відповідачка набула право власності на квартиру у житловому будинку на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1-193 від 20 липня 2001р загальною площею лише 50,00 кв. м, житловою 22,00 кв.м., не надала доказів законності набуття права власності на квартиру загальною площею 159,0 кв. м та доказів отримання згоди від інших співвласників будинку на збільшення площі її помешкання у житловому будинку, підстави для визнання правомірною реєстрації указаного права за відповідачки на квартиру з більшою площею (159,0 кв.м) відсутні.

Доводи апеляційної скарги про застосування строк позовної давності не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про розгляд справи судом першої інстанції, відповідної заяви про застосування строку позовної давності до суду не подавала.

Так, згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України, строк позовної давності застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення.

Суд не може самостійно застосовувати строк позовної давності, якщо відповідач не заявив про це.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимогу про скасування державної реєстрації права власності, яка вчинена 25 вересня 2017 року.

Навіть якщо відраховувати початок перебігу строку позовної давності саме з цієї дати, такий строк мав би закінчитись 26 вересня 2020 року.

Разом з тим, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року, № 855 від 11 серпня 2021рок, № 981 від 22 вересня 2021 року, № 1336 від 15 грудня 2021 року, № 229 від 23 лютого 2022 року, № 630 від 27 травня 2022 року, № 928 від 19 серпня 2022 року, № 1423 від 23 грудня 2022 року, та карантин діяв до 01 липня 2023 року.

Крім того, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на вказане, звернувшись до суду із даним позовом у жовтні 2023 року, ОСББ «Київські каштани» не пропустило строк позовної давності.

Інші доводи та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов наявності передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу подану представником ОСОБА_1 - адвокатом Савченко Павлом Дмитровичем залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 16 липня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

Т.А. Слюсар