Справа № 466/6397/24 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г. Б.
Провадження № 22-ц/811/242/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 19 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

12 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з Департаменту патрульної поліції завдану йому матеріальну шкоду, а з відповідача ОСОБА_2 завдану моральну шкоду.

Позов обгрунтовував тим, що він є власником транспортного засобу «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 . 27.12.2023 року о 22:27 год. на перехресті вул. Липинського-Замарстинівська у м. Львові ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем марки «SkodaRapid», виконуючи службові обов`язки інспектора УПП у Львівській області ДПП та рухаючись з увімкненим проблисковим маячком, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора регульованого перехрестя, порушив вимоги п. 2.3б, 16.6 Правил дорожнього руху, не надав переваги транспортному засобу марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його ( ОСОБА_1 ) керуванням, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення, у результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та він - тілесні ушкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року у справі №466/1096/24 відповідача ОСОБА_2 - інспектора УПП у Львівській області ДПП винано винним у вчиненні ДТП. Внаслідок зазначеної ДТП транспортному засобу позивача Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , завдана матеріальна шкода, розмір якої згідно висновку експерта №22544 від 08.05.2024 становить 173 584,30 грн, що дорівнює різниці вартості автомобіля до та після ДТП. Крім того зазначив, що діями відповідача ОСОБА_2 , який є винуватцем ДТП, йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 100 000,00 грн. Просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 173 584 грн 30 коп. заподіяної матеріальної шкоди, 9600 грн - вартість проведеної експертизи, 1 735 грн 80 коп. суми сплаченого судового збору, 9 000 грн оплаченої правової допомоги, а всього 193 920 грн 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 20 000 грн заподіяної моральної шкоди, 1 000 грн від суми сплаченого судового збору, 1 000 грн оплаченої правової допомоги, а всього 22 000 грн.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог до Департаменту патрульної поліції оскаржив Департамент патрульної поліції.

Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що наданий позивачем експертний висновок на підтвердження розміру завданої йому матеріальної шкоди є необґрунтованим, а відтак такий не може враховуватися судом під час ухвалення рішення. Вважає, що зазначена в експертному висновку вартість утилізаційного залишку автомобіля у розмірі 25 000 грн є заниженою, у зв`язку з чим загальний розмір збитків не відповідає дійсному розміру завданої шкоди. При цьому, під час розгляду справи районним судом, сторона відповідача зверталася до суду з клопотанням про призначення повторної експертизи з підстав відсутності у долученому до матеріалів справи висновку експерта даних про продаж аналогічного автомобіля після ДТП, інформації про залишкову вартість справних складників та оцінки витрат на реалізацію залишків. Однак, зазначене клопотання судом не враховано, у зв`язку з чим ухвалено незаконне рішення на підставі неналежних доказів. Крім того, вважає необґрунтованим висновок суду щодо стягнення судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи в сумі 9600 грн. Зазначає, що оскільки замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до його звернення до суду з позовом, то підстави для відшкодування витрат на складення такого експертного висновку відсутні. Також апелянт не погоджується зі стягненням витрат на правову допомогу та зазначає, що такі витрати повинні бути документально підтвердженні та доведені. Вважає, що відсутність розрахунку витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимоги про компенсацію правової допомоги, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі №821/219/17, від 31.03.2020 у справі №726/549/19 та від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення коштів з Департаменту патрульної поліції.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник Департаменту патрульної поліції - Кутковська Л.В. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 проти скарги заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до наведених положень закону шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-праоввої відповідальності» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, чинному на час дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-праоввої відповідальності»).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є влаником автомобіля марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року у справі № 466/1096/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 грн в дохід держави.

Зазначеною постановою встановлено, що 27.12.2023 року о 22 год. 27 хв. на перехресті вул. Липинського-Замарстинівська у м. Львові ОСОБА_2 , виконуючи службові обов`язки інспектора УПП у Львівській області ДПП, керуючи службовим автомобілем марки «Skoda Rapid», рухаючись з увімкненим проблисковим маячком, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора регульованого перехрестя, не надав переваги транспортному засобу марки «Audi A6» під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п. 2.3б, 16.6 ПДР, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - тілесні ушкодження.

08 травня 2024 року на підставі договору про надання експертних послуг від 02 квітня 2024 року на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом Холодцовим Д.В. складено висновок експерта № 22544 за результатом проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно висновку експерта № 22544, складеного 08 травня 2024 року судовим експертом ОСОБА_5 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, ринкова вартість автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП (до ДТП) становила 358 584,30 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становила 1 799 533,42 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 27 грудня 2023 року, в цінах на дату ДТП, становила 608 604,08 грн, ринкова вартість автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 27 грудня 2023 року (в пошкодженому стані), визначена як утилізаційна вартість, становить 25000 грн, розмір матеріального збитку (завданої шкоди), пов`язаної з «фізичним знищенням» автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначеного як різниця вартості автомобіля до та після ДТП 27 грудня 2023 року, становить 333 584,30 грн.

Як убачається з висновку експерта, такий виготовлений для подальшого подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Skoda Rapid» на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування».

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика в розмірі 160 000 грн, що не заперечується сторонами.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 002465 від 11.09.2024, ПНВП «Автопромбуд» на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 002465 від 10.09.2024 продало пошкоджений в ДТП автомобіль марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 за 8000 грн.

10 травня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надіслала до Департаменту патрульної поліції претензію № 1, в якій просила добровільно перерахувати розмір матеріального збитку в сумі 173 584.30 грн на розрахунковий рахунок ОСОБА_1

14 травня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася також до ОСОБА_2 з претензією № 2, в якій просила добровільно перерахувати на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн, однак така залишилася без виконання.

Згідно листа Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції № 12222/41/12/-2024 від 31 травня 2024 року за результатами розгляду претензії від 10 травня 2024 року, Департамент патрульної поліції повідомив про доцільність врегулювання спору в судовому порядку для його неупередженого вирішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті дорожньо-транспотрної пригоди, яка сталася з вини працівника Департаменту патрульної поліції, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортої пригоди, а відтак такий вважається знищеним, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 333 584,30 грн, що становить різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортої пригоди. Оскільки виплаченого страховиком винної особи страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої позивачу працівником Департаменту патрульної поліції під час виконання ним своїх службових обов`язків, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 173 584,30 грн підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 .

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 333 584,30 грн підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, зокрема висновком експерта №22544 від 08 травня 2024 року, складеним з дотриманням вимог процесуального закону, який розраховано за мінусом вартості залишків автомобіля марки «Audi A6», яка експертом визначена в сумі 25000 грн. При цьому, належних доказів на спростування розміру збитку, заявленого позивачем, матеріали справи не містять.

Як убачається з матеріалів справи, Департамент патрульної поліції був належним чином повідомлений про огляд експертом автомобіля марки «Audi A6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з метою встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, однак явку представника не забезпечив.

Як показав допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_5 , висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 22544 від 08 травня 2024 року складено ним на підставі об`єктивних даних, виявлених під час огляду пошкодженого автомобіля, з дотриманням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів в присутності власника та за відсутності представника Департаменту патрульної поліції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що вартість пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 25000 грн занижена з метою збільшення загального розміру збитків, спростовуються матеріалами справи, а саме, висновком експерта №22544 від 08 травня 2024 року та договором купівлі-продажу транспортного засобу № 002465 від 11.09.2024, згідно якого пошкоджений в дорожньо-транспортній пригоді автомобіль марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , продано за 8000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з Департаменту патрульної поліції в користь позивача витрат, пов`язаних з призначенням експертизи, суд першої інстанції правильно виходив з наявності у ОСОБА_1 права на їх відшкодування відповідно до ст. 139 ЦПК України у звязку з їх понесенням, що підтверджується платіжною інструкцією № 577493274 від 25 квітня 2024 року та меморіальним ордером № @2PL945011 від 02 квітня 2024 року.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням експертизи у зв`язку з тим, що експертне автотоварознавче дослідження проведено до початку розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Колегія суддів також погоджується з розміром витрат на правову допомогу, стягнуту з Департаменту патрульної поліції в користь позивача в сумі 9 000 грн, оскільки такий розраховано судом з врахуванням часткового задоволення позову, відповідає принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності наданих адвокатом послуг.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не наводив доводів їх неспівмірності зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим на їх надання.

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки звертаючись до суду з клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір про надання правничої допомоги № 025/24 від 04 березня 2024 року, укладений між ним та Адвокатським об`єднанням «Фостяк і партнери», додаток до договору про надання правничої допомоги від 04.03.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 22.07.2024 року, а також квитанцію від 09 липня 2024 року на суму 9000 грн та платіжну інструкцію № 0.0..1 від 04 березня 2024 року на суму 1000 грн, якими підтверджується оплата наданих йому на підставі договору послуг.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра