Справа № 344/5180/25
Провадження № 2/344/2624/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.,

секретаря c/з: Соляник Т.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у березні 2025 року звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_4 (на даний час 13 років) проживають разом із 2021 року за адресою їх реєстрації по АДРЕСА_1 . Їхні батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2016 року. В подальшому їхня мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері позивач з братом проживали разом із батьком ОСОБА_2 , проте відчували більше його моральну та матеріальну безвідповідальність. Батько не мав постійного місця роботи, зловживав часто алкогольними напоями, щодо нього були винесені постанови про адмінправопорушення в червні 2017року та листопаді 2019 року. Також в лютому 2017 році щодо батька було винесено судовий наказ щодо заборгованості за теплопостачання, що призвело до арешту його коштів на підставі постанов ВДВС. Батько з 2021 року і по даний час перебуває за межами України та не цікавиться їхнім життям з братом. Відповідач ОСОБА_2 30.12.2024 року надіслав заяву про те, що не заперечує його позбавлення батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Брат ОСОБА_4 навчається в 7А класі та його вихованням повністю займається позивач як рідний брат. Просить позов задовольнити, позбавити батька батьківських прав щодо ОСОБА_4 та стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3 аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімум на дитину віком від 6 до 18 років щомісячно до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 30.05.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов та жодних заяв від нього не надходило. Про судове засідання відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада».

Представник Органу опіки та піклування надала суду затверджений виконкомом висновок від 04.07.2025р., згідно якого ООП вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження виданого 03.10.2012р., батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.5).

Згідно Свідоцтва про народження виданого повторно 27.06.2018р., батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.7).

Як вбачається із Свідоцтва про смерть виданого 02.09.2016 року, мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Позивач доводив, що після смерті матері він з братом проживали разом із батьком ОСОБА_2 , проте відчували більше його моральну та матеріальну безвідповідальність. Батько не мав постійного місця роботи, зловживав часто алкогольними напоями, щодо нього були винесені постанови про адмінправопорушення в червні 2017 року та листопаді 2019 року. Також в лютому 2017 році щодо батька було винесено судовий наказ щодо заборгованості за теплопостачання, що призвело до арешту його коштів на підставі постанов ВДВС.

Так, відповідно до постанов Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.06.2017 року та 18.19.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення перебаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.8-9,12).

Згідно копії судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.02.2017 року ОСОБА_1 та інших осіб стягнено заборгованість за теплопостачання в розмірі 16421.60грн. та судовий збір в сумі 800грн. (а.с.10).

Також, відповідно до постанов державного виконавця ВДВС у м.Івано-Франківську від 24.04.2023р., 28.04.2023р.,04.05.2023р. було накладено арешти на кошти боржника ОСОБА_2 (а.с.12-16).

Позивач опікується своїм молодшим братом та утримує його, натомість батько самоусунувся від участі в утриманні та вихованні свого молодшого сина, іншого не спростовано.

Як вбачається із довідки про доходи від 16.01.2025р. позивача його заробітна плата за період з липня 2024р. по грудень 2024р. становить 72324.52грн. (а.с.17). Також, згідно довідки про здобувача освіти встановлено, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання бакалавр, спеціальність право (а.с.18-19).

Із змісту Акту обстеження житлово-побутових умов проживання учня 7 А класу ліцею №10 Івано-Франківської міської ради ОСОБА_3 , вбачається, що в ході обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 , за адресою по АДРЕСА_1 проживає сім`я у складі двох чоловік: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 - брат, зазначено також, що дохід сім`ї - заробітна плата ОСОБА_9 » вказано, що батько не бере участі у вихованні. Даний Акт складений соціальним педагогом та класним керівником ліцею №10 (а.с.21).

Як вбачається із заяви від 10.01.2025р., яка перекладена з польської на українську мову, ОСОБА_2 не заперечив щодо його позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24-27)

Як доводив позивач та не спростовано матеріалами справи, батько хлопчика ОСОБА_4 (відповідач) з 2021р. взагалі не дбає про свою дитину, не піклується ним та не цікавиться станом його здоров`я, не утримує та не займається вихованням. Згідно даних справи та ООП, дитина хворіє, часто лікується, шкільним навчанням цікавиться рідний брат та бабуся.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За статтею 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися в т.ч. один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Сторона позивача доводила підстави для позбавлення батьківських прав на підставі п.2 статті 164 СК, як ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача.

За змістом частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі «Мамчур проти України» (п. 100) зазначається, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (рішення у справі Йохансен, зазначеній вище, п. 78; рішення у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France), заява № 35991/04, п. 79, від 10 січня 2008 року; та у справі Р. І Х., зазначеній вище, пп. 73 та 81). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року) (п.136) інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року).

Суд керується принципом інтересів дитини, позивач діючи в інтересах свого молодшого брата довів перед судом підстави для позбавлення батька батьківських прав.

Хлопчик ОСОБА_4 , якому виповнилось 13років, висловився про необхідність позбавлення батьківських прав його батька, про що вказано у висновку.

Згідно висновку, затвердженого рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 04.07.2025р. №793 ООП вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Нормою ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статтей Закону України Про державний бюджет України на 2025 рік, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень.

Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, починаючи з дня пред`явлення позову.

При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін та їх потребу в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я дитини та відповідачів, відсутність на утриманні відповідачів інших осіб.

Тому, суд вбачає підстави для стягнення аліментів із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подання позовної заяви до досягнення ним повноліття. Стягнення розпочати з 25 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

А тому з відповідач слід стягнути в дохід держави 1211.20 гривень судового збору.

На підставі наведеного, ст. ст. 164, 165 СК України та керуючись ст. ст. 3,4,13, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років щомісячно до повноліття дитини.

Стягнення аліментів розпочати з 25.03.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави (з зарахуванням на рахунок: UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) - 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА