КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/14325/13-ц

номер провадження: 22-ц/824/8815/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року у складі судді Белоконної І.В., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Добробут» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Добробут» (далі - ТОВ Фірма «Добробут») в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І., звернулось до суду із заявою, заінтересована особа: ОСОБА_1 , в якій просило:

передати цивільну справу №756/14325/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційного збільшення суми боргу до Господарського суду Київської області для її подальшого розгляду в межах справи №911/2653/17 про банкрутство ТОВ Фірма «Добробут»;

у разі, якщо суд прийде до висновку про відсутність підстав для передачі цивільної справи №756/14325/13-ц до Господарського суду Київської області для її подальшого розгляду в межах справи №911/2653/17 про банкрутство ТОВ Фірма «Добробут», прийняти заяву до розгляду та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі № 756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню;

визнати виконавчий лист №2/756/45/15, який виданий Оболонським районним судом міста Києва 25 грудня 2015 року на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у цивільній справі № 756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що постановою Господарського суду Київської області від 31 липня 2018 року у справі №911/2653/17 ТОВ Фірма «Добробут» визнано банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02 лютого 2021 року у справі №911/2653/17 ліквідатором ТОВ Фірма «Добробут» призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі №756/14325/13-ц рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ Фірма «Добробут» на користь ОСОБА_1 8 000 000 грн 00 коп. - боргу за договором про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007 року, 1 516 931 грн 51 коп. - три відсотка річних, 8 736 000 грн 00 коп. - інфляційних втрат та 1 827 грн 00 коп. - судового збору.

25 грудня 2015 року на виконання рішення суду Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі № 756/14325/13-ц Оболонським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист, де боржником значиться ТОВ Фірма «Добробут», а стягувачем - ОСОБА_1 .

Вказувало, що стягнення з ТОВ Фірми «Добробут» заборгованості є прямим наслідком порушення умов договору про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007 року.

Водночас, ініціюючим кредитором у справі №911/2653/17 про банкрутство ТОВ Фірма «Добробут» значився ОСОБА_1 . Визнані судом грошові вимоги складали 15 226 228 грн 06 коп. Підставою для звернення ОСОБА_1 до Господарського суду Київської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ Фірма «Добробут» була неспроможність останнього сплатити борг, який виник на підставі договору про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007 року та стягнутий рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі №756/14325/13-ц.

В подальшому рішенням Господарського суду Київської області від 12 липня 2022 року у справі №911/2653/17 (756/15873/16) задоволено позовну заяву ТОВ Фірма «Добробут» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007 року. Зазначене рішення набрало законної сили.

На підставі зазначеного заявник вважав, що грошові зобов`язання ТОВ Фірма «Добробут» перед ОСОБА_1 вважаються припиненими, у зв`язку із визнанням договору недійсним в судовому порядку, на підставі якого такі зобов`язання виникли, що також в силу приписів п.4 ст.75 ГПК України має для суду преюдиціальний характер. Наразі існує необхідність у застосуванні інституту визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі №756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню, оскільки правова підстава для набуття ОСОБА_1 права вимоги до ТОВ Фірма «Добробут» відпала.

Також заявник вказував, що для повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), розгляд усіх вимог як боржника, так і до нього, повинен відбуватись в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, а тому вважав, що спір про визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі №756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню, має розглядатися Господарським судом Київської області в межах справи №911/2653/17 про банкрутство.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року заяву ТОВ Фірма «Добробут» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І., задоволено.

Передано цивільну справу №756/14325/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційного збільшення суми боргу до Господарського суду Київської області для розгляду заяви про визнання виконавчого листа № 2/756/45/15, який виданий Оболонським районним судом міста Києва 25 грудня 2015 року на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі №756/14325/13-ц (із урахуванням ухвали Апеляційного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року про виправлення описки) таким, що не підлягає виконанню, в межах справи №911/2653/17 про банкрутство ТОВ Фірма «Добробут».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Кодекс України з процедур банкрутства, а також судова практика Верховного Суду свідчить про те, що для повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), розгляд усіх вимог як боржника, так і до нього, повинен відбуватись в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, а відтак спір про визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі №756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню, підлягає розгляду Господарським судом Київської області в межах справи №911/2653/17 про банкрутство.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у передачі матеріалів справи №756/14325/13-ц до Господарського суду Київської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області не може вирішувати питань про відкликання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва, оскільки не видавав вказаний виконавчий лист. Відповідно до законодавства визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, може лише суд, що видав цей виконавчий лист.

Вказує, що при винесенні оскаржуваної ухвали, суд протиправно не взяв з архіву суду матеріали справи і не ознайомився зі справою та прийняв за доказ сфальсифіковану відповідачем підставу про начебто визнання одного з доказів у справі недійсним, а саме, договору про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007 року. Зазначає, що відповідно до чинного рішення Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі №756/14325/13-ц його позов задоволено, всі документи підтверджено і стягнуто частину заборгованості.

ТОВ Фірма «Добробут» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить врахувати ухвалу Господарського суду Київської області від 02 лютого 2021 року у справі №911/2653/17.

Також ОСОБА_1 подав письмові пояснення, в яких вказує, що справжній договір про надання юридичних послуг від 24 грудня 2007 року, екземпляр якого був доказом у справі №756/14325/13-ц, залишився в першому томі справи, а екземпляр договору, на який посилається відповідач, знаходиться в закритій справі поліції Ірпеня з написом «оригінал №2», куди його викликали як свідка і виявивши підміну екземпляру договору на екземпляр, що знаходився у відповідача і де ним був спотворений підпис, закрили справу через відсутність події злочину. Відповідач взяв копію експертизи поліції і через суд визнав нечинним свій екземпляр договору, котрий зараз намагається подати як доказ у справі №756/14325/13-ц, котрим він не є, оскільки у справі про визнання договору недійсним відповідач не надав копії цього договору щоб уникнути викриття. Навіть у справі про визнання виконавчого листа недійсним відповідач не надає ні оригіналу, ні копій вказаного договору.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження (ч.1 ст.432 розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі №759/9008/19 (провадження №14-35цс21) зазначено, що:

«в частині другій та третій статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року (далі - КУПБ) передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже вказаними нормами врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України та частині другій і третій статті 7 КУПБ законодавчо закріплено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі спори, стороною в яких є боржник, що є цілком логічним, унеможливлює будь-який вплив у процедурі банкрутства та забезпечує реалізацію основоположних принципів судочинства.

Тобто такі спори належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та їх розгляд здійснюється в межах провадження у справі про банкрутство, без порушення нових справ».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №916/585/18 (916/1051/20) (провадження №12-14гс21) вказано, що:

«03 травня 2018 року відкрито провадження у справі про банкрутство позивача і на час розгляду цієї справи ліквідаційна процедура триває. Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої статті 7 КУПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі №918/335/17, постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі №910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі №334/5073/19.

У постановах від 15 травня 2019 року у справі №289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі №289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах №289/718/18 та №289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) зазначено, що:

«Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Предметом розгляду у цій справі є вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора про реєстрацію права власності; записів про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва з тих підстав, що державний реєстратор не мав законних підстав реєструвати право власності за АТ «Укрсоцбанк» на об`єкт незавершеного будівництва, який позивач вважає таким, що належить йому.

Отже, характер правовідносин між учасниками справи свідчать про те, що у позивача існує спір з відповідачами з приводу права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який позивач вважає своєю власністю, внаслідок, зокрема, дій відповідачів щодо реєстрації такого права за ними.

Отже, цей позов подано на захист майнових прав банкрута, який вважає безпідставною реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою особою. Тобто виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття відповідачами права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що стало підставою для звернення з цим позовом.

З огляду на викладене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що заявлені у цій справі банкрутом - ТОВ «Французький бульвар-Еліт» вимоги мають розглядатися у межах справи про його банкрутство відповідно до статті 7 КУПБ, а доводи скаржників (пункти 4.1, 4.6, 5.1) про порушення вказаної норми судами Велика Палата Верховного Суду відхиляє як помилкові».

У даній справі ТОВ Фірма «Добробут» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І., звернулося до суду із заявою, заінтересована особа: ОСОБА_1 , в якій просило:

передати цивільну справу №756/14325/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Добробут» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційного збільшення суми боргу до Господарського суду Київської області для її подальшого розгляду в межах справи №911/2653/17 про банкрутство ТОВ Фірма «Добробут»;

у разі, якщо суд прийде до висновку про відсутність підстав для передачі цивільної справи №756/14325/13-ц до Господарського суду Київської області для її подальшого розгляду в межах справи №911/2653/17 про банкрутство ТОВ Фірма «Добробут», прийняти заяву до розгляду та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі № 756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню;

визнати виконавчий лист №2/756/45/15, який виданий Оболонським районним судом міста Києва 25 грудня 2015 року на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у цивільній справі № 756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню.

Передаючи справу до Господарського суду Київської області, суд першої інстанції вважав, що для повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), розгляд усіх вимог як боржника, так і до нього, повинен відбуватись в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, а тому спір про визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі № 756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню, має розглядатися Господарським судом Київської області в межах справи № 911/2653/17 про банкрутство.

Аналіз заяви ТОВ Фірма «Добробут» свідчить, що вона подана у порядку, передбаченому ст.432 розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при вирішенні процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, суд не вирішує спір, а також не врахував, що заява про визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі №756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню, стосується процесуального питання, пов`язаного із виконанням судового рішення, та не є майновою вимогою до боржника та не свідчить про наявність майнового спору, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу заяви про визнання виконавчого листа, який виданий на виконання рішення у цивільній справі №756/14325/13-ц таким, що не підлягає виконанню, до Господарського суду Київської області для її подальшого розгляду в межах справи №911/2653/17 про банкрутство.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №242/3368/16-ц (провадження №61-17296св21).

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для провадження розгляду до Оболонського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: