РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 липня 2025 року місто Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі судді Майстренка О.М., за участю секретаря судового засідання Костенка Р.С., цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

До до Солом`янського районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Позов обґрунтований тим, що ідповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16.06.2004 року та Авізо №217 від 01.11.2004 року багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування.

Власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку є відповідач.

Відповідач не сплачує за спожиті ним житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість 22014,34 грн.

Згідно із Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Майстренко О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, призначено розгляд справи у судовому засідання.

10 липня 2025 року представник позивача та відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував.

Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників судового процесу, які не з`явились, та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №142 від 16 червня 2004 року та АВІЗО № 217 від 01 листопада 2004 року житловий багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова».

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , у вказаному будинку.

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 28.11.2019 ТОВ «Новобудова» визначено управителем багатоквартирного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Позивачем надано розрахунок, згідно якого за період з 01.09.2022 по 01.12.2024 за відповідачем обліковується борг по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 22014,34 грн., з яких: 19565,53 грн. борг, інфляційні втрати у сумі 1882,01 грн. та 3 % річних у сумі 566,81 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення заборгованості):

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

- утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

У ст. 13. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території. санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загачьного користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання. укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

З огляду на наведені положення вищевказаних Законів можна сказати, що для послуг з управління багатоквартирним будинком, що повинні надаватись сьогодні управителем співвласникам багатоквартирного будинку, характерним є те, що до їх складу фактично входять послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначені в законі, що втратив чинність.

Згідно з п. 3-1 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діє на сьогоднішній день визначено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до статей 156, 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Згідно з п.п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом на підставі наданих доказів встановлено, що позивач здійснює управління будинком АДРЕСА_1 .

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку.

Відповідач не надав суду докази, що за спірний період (вересень 2022 року - грудень 2024 року) він здійснював оплату житлово-комунальних послуг на рахунок позивача.

Отже, позивачем доведено, що ним надавались житлово-комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості, згідно якого з період з 01.09.2022 по 31.12.2024 за відповідачем обліковується борг по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 19565,52 грн.

Відповідач не надав суду іншого розрахунку, або доказів, які б підтвердили погашення боргу за надані позивачем послуги.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих сум інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а відповідач належними доказами не спростував доводи позивача. Відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись вказаним та статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» грошові кошти у сумі 22014 гривень 34 копійки, яка складається із: заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.09.2022 по 31.12.2024 в сумі 19565 гривень 52 копійки, інфляційних втрат у сумі 1882 гривень 01 копійка, три проценти річних у сумі 566 гривень 81 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» судовий збір у розмірі 3028 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 10;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя О.М. Майстренко