Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/2104/25
Провадження № 2/650/1641/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: головуючого - судді Хомик І.І.

за участі секретаря - Ткаченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення місця проживання дитини разом з батьком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Позовна заява мотивована тим, що 15.09.2006 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 та проживали разом до серпня 2022 року.

26.02.2025 року шлюб було розірвано рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області.

Від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син після розірвання шлюбу проживає з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка з 2022 року не проживає з позивачем та сином однією сім`єю, покинувши їх, та виїхала за межі України та фактично проживає в Республіці Польщі з кінця 2022 року. Останній раз відповідачка ОСОБА_2 приїздила на два дні до сина на день народження у липні 2023 року. З того часу жодного разу до сина не приїздила, тим самим підтверджується її самоусунення від належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини.

З квітня 2022 року по теперішній час матеріальне утримання дитини лягло повністю на позивача, відповідачка ніяким чином не забезпечує матеріальні потреби їхнього сина, матеріальної та фінансової допомоги не надає, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада».

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши всі обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15.09.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований у Борозенській сільській раді Великоолександрівського району Херсонської області, про що був складено відповідний актовий запис № 11 від 15.09.2006 року.

В період шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.02.2025 року шлюб було розірвано рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області.

Син після розірвання шлюбу проживає з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно виробничої характеристики наданої СВК «Борозенське» від 28.03.2025р., позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, як добросовісний, працелюбний працівник.

Позивач разом із сином проживає у власному житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про право власності №170 від 4 квітня 1994 року належить йому та його батькам.

Згідно Акту обстеження умов проживання складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Борозенської сільської ради від 28.03.2025р., умови проживання задовільні, у будинку є окремі кімнати, окремі спальні ліжка, облаштовано місце для виконання домашнього завдання, син забезпечений необхідними гаджетами та предметами побуту.

На прийом до лікаря з дитиною за потреби звертаюсь позивач, супроводжує його, цікавиться станом його здоров`я.

ОСОБА_1 офіційно працює в СВК «Борозенське» трактористом, що підтверджується довідкою СВК «Борозенське» від 28.03.2025 року, має постійний стабільний дохід, тож може забезпечувати базові потреби сина.

ОСОБА_3 є учнем 10 класу Борозенського опорного закладу повної загальної середньої освіти. Характеристикою наданою класним керівником та директором навчального закладу підтверджується сумлінне ставлення позивача до виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами сина в навчанні, підтримує зв`язок з класним керівником. Мати з класним керівником не контактує, не цікавиться навчанням дитини.

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області вважають доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за його місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психологічного розвитку дитини.

Частиною 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (МАМСНUR v UKRAINE, № 10383/09, § 100 ЄСПЛ від 16.07.2015).

Таким чином, судом встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, що відповідно підтверджується висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 04.06.2025 року, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 29 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення місця проживання дитини разом з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина ХОМИК