Справа № 493/1747/24
Провадження № 2/493/143/25
15 липня 2025 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі
ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ЖУКОВСЬКОЇ О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про судові витрати в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Левчик» про визнання відсутнім права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку,
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 26.06.2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Левчик» про визнання відсутнім права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.

До закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача у справі зробила заяву про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, зокрема про судові витрати зазначала у своєму відзиві на позов.

01.07.2025 року на адресу суду від представника відповідача Приватного підприємства «Левчик» - адвоката Танірвердієва Асима Довлат огли надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу з доказами, що підтверджують понесення судових витрат.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання, в якому просив відмовити відповідачу в стягненні з нього судових витрат на правову допомогу або зменшити їх розмір, посилаючись на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо понесених ним витрат та доказів, які б підтверджували реальний час, який витратив адвокат на виконання відповідних робіт та їх обсяг, який на його думку завищений. Вважає, що розмір витрат на правову допомогу неспівмірний із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та ціною позову. Крім того зазначив, що він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, не має постійної роботи, тому просить зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Відповідач Приватне підприємство «Левчик» та його представник адвокат Танірвердієва Асима Довлат огли в судове засідання не з`явилися, представник відповідача через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» надіслав заяву про стягнення понесених судових витрат на професійну правову допомогу у суді першої інстанції в розмірі 20000,00 грн. Зазначає, що на підставі додаткової угоди від 05.02.2025 № 02/25 до договору про надання правової допомоги від 18.04.2019 № 18/04/19 розмір гонорару адвоката є фіксованим (не залежить від кількості здійснених дій, судових засідань, обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо) і в суді першої інстанції складає 20000,00 грн., та підлягає сплаті протягом одного року після набрання законної сили остаточним судовим рішенням по суті у справі № 493/1747/24. Також вказує, що подання інших доказів (опису робіт, квитанцій про сплату за послуги, актів тощо) не вимагається, враховуючи характер складених правовідносин (узгоджених домовленостей між адвокатом і клієнтом) та актуальну правову позицію Верховного Суду щодо відповідних правовідносин. Судове засідання щодо ухвалення додаткового рішення просить провести за відсутності ПП «ЛЕВЧИК» і його представника.

Суд, ознайомившись із вимогами представника відповідача, запереченням позивача, оцінивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов такого висновку.

Як визначено ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як визначено п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

18.04.2019 року між Приватним підприємством «Левчик» та адвокатським об`єднанням «Лєгіст» укладено договір про надання правової допомоги № 18/04/19, відповідно до п. 1.1. предметом договору є надання адвокатським об`єднанням в особі адвокатів правової допомоги клієнту, консультації та роз`яснення з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організація ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені клієнтом; надання клієнту правової допомоги щодо захисту прав та представлення інтересів останнього перед правоохоронними органами, в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (веденні справ).

Як вбачається з додаткової угоди від 21.10.2022 № 10/22 до договору про надання правової допомоги від 18.04.2019 № 18/04/19 сторони дійшли взаємної згоди викласти п. 1.1 договору у наступній редакції: адвокатське об`єднання (в особі адвокатів-учасників) зобов`язується надавати клієнту правову допомогу, консультації та роз`яснення з питань будь-якої галузі права, у справах про адміністративні правопорушення тощо; вести претензійно-позовну роботу; захищати права та представляти інтереси клієнта перед суб`єктами державної реєстрації, державними реєстраторами, нотаріусами, правоохоронними органами, приватними виконавцями, фізичними особами, в судах всіх інстанцій, органах державної виконавчої служби, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а клієнт зобов`язується сплатити вартість послуг (гонорар) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі, на умовах, визначених договором». Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору.

На підставі додаткової угоди від 05.02.2025 № 02/25 до договору про надання правової допомоги від 18.04.2019 № 18/04/19 розмір гонорару адвоката є фіксованим (не залежить від кількості здійснених дій, судових засідань, обсягу наданих послуг, витраченого часу тощо) і в суді першої інстанції складає 20000,00 грн., та підлягає сплаті протягом одного року після набрання законної сили остаточним судовим рішенням по суті у справі № 493/1747/24.

Адвокат Танірвердієв Асим Довлат огли здійснював представництво інтересів відповідача Приватного підприємства «Левчик» в суді на підставі ордера серії ВН № 1227841 від 20.02.2023 року, виданого Адвокатським об`єднанням «Лєгіст» згідно договору про надання правової допомоги від 18.04.2019 № 18/04/19.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Як визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

До видів адвокатської діяльності належить, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Згідно частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про те, що заявлений представником відповідача адвокатом Танірвердієвим А.Д. до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає критеріям розумності та співмірності, враховуючи обсяг процесуальних документів поданих у справі, тривалість участі у судових засіданнях, складності справи, у зв`язку із чим, виходячи з принципу співмірності та розумності, наявні правові підстави для зменшення суми винагороди за адвокатські послуги, та визначення її у сумі 5000,00 грн.

Таким чином вимоги представника відповідача про стягнення судових витрат підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника відповідача Приватного підприємства «Левчик» - адвоката Танірвердієва Асима Довлат огли про відшкодування судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Левчик» про визнання відсутнім права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь Приватного підприємства «Левчик», код ЄДРПОУ 39248813, місце знаходження: с. ОленівкаПодільського району Одеської області, судові витрати на правничу правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ