Справа № 159/1897/25 Провадження № 22-ц/802/982/25 Головуючий у 1 інстанції: Смалюх Р. Я.
Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Федонюк С. Ю., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Ковельського відділу державної виконавчої служб у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції про скасування арешту грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2025 року позов задоволено повністю.

Скасовано арешт грошових коштів в сумі 37 650,00 грн, які знаходяться в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» на рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) накладений на підставі постанови Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.04.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

В позові до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з грошових коштів в сумі 37 650,00 грн - відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просило суд змінити його в резолютивній частині з урахуванням доводів апеляційної скарги , а також скасувати рішення суду в частині стягнення судового збору та ухвалити нове, яким в цій частині відмовити в повному обсязі.

Подана апеляційна скарга не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

В апеляційній скарзі ГУ ДКС України просить звільнити його від сплати судового збору.

На обґрунтування клопотання зазначає, що на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 органи Казначейства не мають пільг при сплаті судового збору. Казначейство утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом для фінансування власної установи.

Згідно з Указом Президента від 24.02 .2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 (із змінами і доповненнями) станом на сьогодні в Україні триває правовий режим воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590 затверджено Порядок виконання повноважень Казначейством в особливому режимі в умовах воєнного стану (далі Порядок № 590).

Пунктом 19 Порядку № 590 визначено черговість здійснення платежів, згідно якого сплата судового збору може бути здійснена лише в третю чергу, що унеможливлює Головному управлінню своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

У період воєнного стану видатки державного бюджету першочергово спрямовуються на національну безпеку, оборону та на здійснення заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

З огляду на зазначене, зважаючи на обставини, які виникли не з вини органів Казначейства, а також враховуючи ситуацію, яка склалася у зв`язку із збройною агресією рф, Головне управління не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір", частиною першою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, за певних умов та у порядку, передбаченому законом, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку з цим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21) вказано, що «…особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору».

Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані обставини, не можуть вважатись достатньою підставою для його звільнення, оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

До апеляційної скарги та клопотання не додано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання даної апеляційної скарги та вказаного клопотання. При цьому обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, та відсутність коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору. Тому клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року (зі змінами).

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 028,00 грн.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 211,20 грн.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ураховуючи наведене, відповідно до підпунктів 1, 6 пункту 1 частини 2, 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги апелянту необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1453,44 грн (1211,20 грн х 150% х 0,8) за наступними реквізитами рахунку сплати судового збору:

отримувач коштів - ГУК у Волин.обл/м.Луцьк /22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38009371;

банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.);

рахунок отримувача: UA0003550;

призначення платежу: 101; _____/;реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний податковий орган і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір за позовом ОСОБА_1 ; на рішення суду від 23.06.2025; справа № 159/1897/25; Волинський апеляційний суд.

Відповідна квитанція (оригінал) або квитанції (оригінали) мають бути подані до апеляційного суду.

У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог частини 2 статті 357 Цивільного процесуального кодексу України до поданої апеляційної скарги слід застосувати положення статті 185 цього Кодексу та залишити апеляційну скаргу без руху.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2025 року у даній справі залишити без руху, надавши строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання вимоги суду у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя