Дата документу 08.07.2025 Справа № 334/1599/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1599/25
Провадження №22-ц/807/1228/25
Головуючий в 1-й інстанції Козлова Н.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.,
секретарБєлова А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Івченко Марини Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року, постановлену у м. Запоріжжі про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року позивач в особі представника Пархомчук С.В. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 03.03.2025 представник позивача подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою відповідачем богу. Також просив суд вирішити питання про повернення судового збору та стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року, клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» до Балебрух Тетяни Олегівни про закриття провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрито.

Роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Клопотання ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» про повернення судового збору - задоволено.

Повернуто з державного бюджету ОДВ ГУ ДКСУ у Запорізькій області (код отримувача: 37941997; рахунок платника: UA 0008512; отримувач: Казначейство України) ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» (; рахунок платника: UA229083 АТ`Приватбанк») судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, сплачений за платіжною інструкцією № 3 4411 від 22.01.2025.

У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» судових витрат на правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Івченко Марини Володимирівни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити ухвалу суду, а саме наполягає на закритті провадження у справі у відповідності до п.2 ч.1 ст. 255

ЦПК України та стягненні на її користь витрат на правничу допомогу.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неправомірно закрив провадження у справі у відповідності до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України і не вирішив питання щодо витрат на правничу допомогу, які були понесені відповідачем.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі виходив з того, що заборгованість відповідача перед позивачем була сплачена в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, а заява представника позивача від 03.03.2025 фактично є заявою про відмову від позову у зв`язку з погашенням боргу, тому з урахуванням класичного принципу jura novit curia, заява позивача про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, проте із застосуванням положень п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України. При цьому суд першої інстанції також зазначив, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, понесених на правову допомогу.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

26 лютого 2025 року позивач в особі представника Пархомчука С.В. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

03 березня 2025 року представник позивача подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку зі сплатою відповідачем богу і відповідно відсутністю предмета спору. Також, просив суд вирішити питання про повернення судового збору та стягнення витрат на правову допомогу.

11 березня 2025 року від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що заборгованість, яку просить стягнути позивач відповідачем сплачена 07 лютого 2025 року, тобто до подання позову до суду. Крім того, сплачено суму судового збору, яку позивач сплатив за подання позову. Також зазначено, що відповідач вважає за необхідне закрите провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а також просить компенсувати сплачені суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу (заява від 30.04.2025 року (а.с.88-92).

Відповідно до п.2,4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частина 2 ст. 255 ЦПК України передбачає, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Зміст попередньої норм, а також зміст ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає способи розподілу судових витрат, які безпосередньо залежать від підстави закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі щодо вирішення питання про закриття провадження та розподілу судових витрат доходить до суперечливих висновків, що вказує на грубе порушення норм процесуального законодавства.

Так, суд першої інстанції зазначає: «Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем була сплачена в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, а заява представника позивача від 03.03.2025 фактично є заявою про відмову від позову у зв`язку з погашенням боргу, суд, з урахуванням класичного принципу jura novit curia, вважає за можливе задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі, проте із застосуванням положень п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України».

Одночасно в оскаржуваній ухвалі зазначено: «Закриваючи провадження у справі, суд керувався пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України».

Слід зазначити, що принцип jura novit curia в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки вирішення клопотання лежить у площині процесуального права, а не матеріального.

Зважуючи, що від підстави закриття провадження залежить в тому числі розподіл судових витрат, суд повинен був визначитись з питанням підставності клопотання про закриття провадження заявленого позивачем, зважуючи на принцип диспозитивності, на встановлені обставини справи, позицію відповідача.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі не вирішено питання щодо судових витрат відповідача, не враховано оплату відповідачем суми судового збору за подання позову, при цьому вирішено питання про повернення сплаченої суми судового збору з державного бюджету, що свідчить про отримання суми такої сплати позивачем повторно.

За наведених обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Івченко Марини Володимирівни задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10 липня 2025 року.

Судді: С. В. Кухар

І. В. Кочеткова

Д. А. Трофимова