Номер провадження: 22-ц/813/4034/25
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попова Ірина Сергіївна, про забезпечення доказів

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю

ВСТАНОВИВ:

В провадженні апеляційного суду перебуває цивільна справа № 522/22122/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попова Ірина Сергіївна на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

27 травня 2025 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява про забезпечення доказів від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попова Ірина Сергіївна, в якій заявниця просила витребувати додаткові докази від представника позивача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.06.2025 залишено без руху заяву про забезпечення доказів задля сплати судового збору.

18.06.2025 представник заявника - адвокат Попова І.С. надіслала до суду заяву про усунення недоліків заяви про забезпечення доказів, до якої додано докази підстав звільнення заявника від сплати судового збору. Таким чином недоліки вказаної заяви усунені.

В заяві про забезпечення доказів, ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Попова І.С., просить витребувати у адвоката Кукало О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , оригінали усіх частин (складових) квитанцій № 57 від 02.03.2016 року, № 48 від 07.04.2016 року та № 23 від 18.05.2016 року, зокрема другого аркушу (частини) квитанцій № 57 від 02.03.2016 року, № 48 від 07.04.2016 року та № 23 від 18.05.2016 року, які відображають особистий підпис платника - ОСОБА_3 надавачу платіжних послуг щодо виконання зазначених платіжних операцій, з метою долучення їх до матеріалів цивільної справи №522/22122/23; зобов`язати адвоката Кукало О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 надіслати копії усіх частин (складових) квитанцій № 57 від 02.03.2016 року, № 48 від 07.04.2016 року та № 23 від 18.05.2016 року, зокрема другого аркушу (частини) квитанцій № 57 від 02.03.2016 року, № 48 від 07.04.2016 року та № 23 від 18.05.2016 року, які відображають особистий підпис платника - ОСОБА_3 надавачу платіжних послуг щодо виконання зазначених платіжних операцій на адресу представника апелянта - адвоката Попової І.С. на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 та/або на поштову адресу: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у зазначеній справі ухвалено виключно на підставі вищезазначених квитанцій в порушення принципів, закладених у статтях 2, 12 ЦПК України, а тому з метою дотримання принципу змагальності сторін, існує обґрунтована необхідність у задоволенні поданої заяви, так як відомості які містяться у вказаних документах мають значення для правильного вирішення справи.

Наголошується, що докази які були оглянуті у судовому засіданні в оригіналі є відмінними від тих, які долучені до позовної заяви, відтак витребування зазначених доказів є необхідним заходом з метою здійснення належного апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Представником позивача, адвокатом Кукало О.М. подані письмові заперечення на заяву про забезпечення доказів, в яких адвокат просить відмовити у задоволенні заяви.

Крім того адвокатом зазначається, що твердження представника скаржника про те, що оглянуті в оригіналі у судовому засіданні докази є відмінними від тих, які долучені до позовної заяви, а також те, що представник позивача відмовилась надавати зазначені оригінали для огляду стороні відповідача - не відповідають дійсності та спростовуються протоколом та записом судового засідання в якому зазначені докази оглядались.

Наголошується, що копії платіжних документів, наданих до матеріалів справи є ідентичними з оригіналами цих письмових доказів. Також зазначається, що оскільки вказані письмові докази мають безпосереднє відношення до предмету доказування у цій справі представник позивача гарантує надання оригіналів зазначених доказів для огляду колегії суддів Одеського апеляційного суду.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Кукало О.М. заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення доказів, просила її залишити без задоволення.

Представник відповідача, адвокат Попова І.С. приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала заяву про забезпечення доказів, просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи заяви про забезпечення доказів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п.4, 5 ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України, насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому.

Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Виходячи з історії права, інститут забезпечення доказів передбачає вжиття судом невідкладних заходів фіксації до закріплення у визначеному процесуальним законом порядку фактичних даних, з метою використання їх як доказів при розгляді цивільної справи. Підставою таких заходів ЦПК України визначає неможливість надання такого доказу стороною або вірогідність його втрати.

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто, ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в судовому засіданні вже оглядались оригінали документів які зазначені в заяві про забезпечення доказів, також докази були оглянуті і адвокатом Поповою І.С.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в запереченнях на заяву про забезпечення доказів, представник позивача гарантує надання оригіналів зазначених доказів для огляду колегії суддів Одеського апеляційного суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що не має перешкод для отримання для огляду в разі необхідності доказів в звичайному порядку.

Вимога витребувати через суд те, що сторона по справі може надати самостійно є необґрунтованим ускладненням процесу.

Також, апеляційний суд зазначає, що забезпечення доказів у судовому процесі стосується лише тих доказів, які реально існують, зокрема, заявницею не надано підтвердження існування другого аркушу (частини) квитанцій № 57 від 02.03.2016 року, № 48 від 07.04.2016 року та № 23 від 18.05.2016 року та знаходження вказаного у адвоката Кукало О.М.

Використання механізму забезпечення доказів у даній ситуації є надмірним і невиправданим, оскільки сторона позивача гарантує надання оригіналів для огляду.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі- Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Керуючись статтями 84, 118, 365 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попова Ірина Сергіївна, про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький