Справа № 343/406/25
Провадження № 22-ц/4808/835/25
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря: Шемрай Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» адвоката Тараненка Артема Ігоровича на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Тураша В. А. в місті Долині, у справіза позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року представник ТОВ «ФК «Ейс» - Тараненко А. І. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 серпня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 637873615 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, в подальшому подав заяву на отримання коштів, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів тощо.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 25000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: перерахувало відповідачу кошти у розмірі, встановленому кредитним договором на його банківську картку № НОМЕР_1 . Водночас відповідач своїх зобов`язань щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача також зазначав про те, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору факторингу, які продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до умов договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року на загальну суму 53405 грн згідно із реєстром прав вимоги. Реєстр прав вимоги № 254 від 17 жовтня 2023 року підписано сторонами після укладення кредитного договору.

Окрім цього, 31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчувався 31 грудня 2024 року. Відповідно до умов договору з урахуванням реєстру прав вимоги № 1 від 31 липня 2024 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 116690 грн.

В подальшому, а саме 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 116690 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року в розмірі 116690 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Ейс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами суд виснував, що ТОВ «ФК «Ейс» не довело порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у нього права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 637873615 від 14 серпня 2023 року, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі статті 141 ЦПК України суд уважав за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ТОВ «ФК «Ейс» - адвокат Тараненко А. І. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведення товариством факту відступлення права грошової вимоги. В обґрунтування зазначених доводів апеляційної скарги представник товариства наводить обставини, викладені в позовній заяві та додатково мотивує апеляційну скаргу тим, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. З урахуванням всіх додаткових угод, долучених до позовної заяви, строк дії договору закінчувався 31 грудня 2024 року.

Пунктом 1.2. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме в Реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.3. Договору факторингу визначено, що під правом вимоги розуміються усі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі ті права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором.

Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно умов Договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Отже, предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Згідно із п. 4.1. Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги.

17 жовтня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги № 254, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 53405 грн.

За таких обставин, перехід права вимоги до відповідача стосувався чинного зобов`язання на момент його передачі і відбувся на законних підставах, оскільки реєстр прав вимоги підписано після укладення кредитного договору. Однак, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, зазначеного не врахував.

Представник апелянта також вказує на те, що в подальшому, а саме, 31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчувався 31 грудня 2024 року.

Предметом зазначеного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

П.п. 5.3.3 Договору факторингу сторони передбачили право Фактора розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

Підписання реєстру прав вимоги відбулося 31 липня 2024 року, тобто в межах чинності договору факторингу та вже після укладення відповідачем кредитного договору, що свідчить про правомірність відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Те саме стосується і переходу прав вимоги за договором факторингу, укладеним 26 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» № 26/12/Е. Отже, наведене свідчить про те, що позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги та є належним кредитором.

Крім того представник апелянта зазначає про те, що предметом доказування у цій справі є не факт оплати договорів факторингу, а передача прав вимоги за такими, а тому посилання суду першої інстанції в обґрунтування своїх висновків на те, що позивачем не надано доказів підтвердження оплати за договорами факторингу, а отже, не підтверджено перехід права вимоги, є безпідставним. Ба більше, у випадку відсутності фінансування, договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із клієнтів, що унеможливило б укладення додаткових угод до договорів та, крім того, позивач разом із позовною заявою надав платіжну інструкцію про сплату за право грошової вимоги згідно із договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин права.

Також представник товариства просить врахувати, що суд першої інстанції в обгрунутвання оскаржуваного рішення помилково зіслався на практику Верховного Суду, оскільки висновки у них сформовані за різних фактичних обставин.

Враховуючи викладене, представник апелянта просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ ФК «Ейс» задоволити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року у розмірі 116690 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 6056 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн.

Позиція інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 адвокат Безсмертний С. М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. Всупереч вказаному, правовідносини за кредитним договором № 637873615 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 виникли 14 серпня 2023 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а тому відсутні підстави уважати, що позивач підтвердив перехід до нього права вимоги до відповідача. Крім того, суд правомірно вказав на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу.

Представник ТОВ «ФК «Ейс» - адвокат Тараненко А. І. подав додаткові пояснення у справі, доводи яких є аналогічними із доводами апеляційної скарги.

Заяви (клопотання) учасників справи

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток до їх електронних кабінетів.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

14 серпня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 637873615 у формі електронного документа, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 25000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно умов п. 2.3. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 25000 грн 14.08.2023, що є датою надання кредиту.

Згідно з п. 3.1. договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

У пункті 3.2. сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідно до п. 3.3. договору, для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 300 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 3075 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.

Згідно із п. 8.1. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.

Відповідно до умов п. 8.3. протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються наступним чином:

8.3.1. за період від дати видачі Кредиту до 13.09.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 149,650 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,410 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Дисконтна процентна ставка);

8.3.2. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 13.09.2023 проценти нараховуються за ставкою 747,340 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,050 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Індивідуальна процента ставка).

8.4. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4 Договору).

За п. 8.5. Договору у разі здійснення Починальником двох та більше Пролонгацій, Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір Позичальник інформується в Особистому кабінеті. Після закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається.

Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора EYKM 14 серпня 2023 року о 12:40:59 (а.с.18-27, том 1).

У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 14 серпня 2023 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , дата укладення договору 14 серпня 2023 року, сума кредиту 25000 грн, строк кредиту 30 днів, номер карти позичальника 5168-75ХХ-ХХХХ-8393 (а.с. 34, том 1).

Факт перерахування коштів у сумі 25000 грн на вказану відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит банківську карту підтверджується платіжним дорученням № 32860acb-6a99-4d79-8aff-fbd33b5ce103 від 14 серпня 2023 року та довідкою, складеною директором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 52-53, том 1).

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. Додатковими угодами укладеними між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, від № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору № 28/1118-01 продовжено, зокрема до 31 грудня 2024 року (а.с. 58-72, том 1).

Відповідно до умов договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

У витязі з реєстру прав вимоги № 254 від 17 жовтня 2023 року під порядковим номером 376 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 637873615, дата кредитного договору 14 серпня 2023 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 25000 грн, заборгованість по відсоткам 28405 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 53405 грн (а.с. 73-74, том 1).

31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчувався 31 грудня 2024 року. Предметом зазначеного договору факторингу є відступлення права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п. 4.1.) (а.с. 77-81, том 1).

У витязі з реєстру прав вимоги № 1 від 31 липня 2024 року під порядковим номером 1868 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 637873615, дата кредитного договору 14 серпня 2023 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 25000 грн, заборгованість по відсоткам 91690 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 116690 грн (а.с. 82-83, том 1).

26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі божників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (а.с. 84-87, том 1).

У витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року під порядковим номером 677 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 637873615, дата кредитного договору 14 серпня 2023 року, сума боргу 116690 грн, прострочене тіло 25000 грн, прострочені відостки 91690 грн (а.с. 89, том 1).

Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, укладеним ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», підтверджується прийняття фактором реєстру боржників в кількості 1140, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношення до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 91, том 1).

Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року сума до сплати станом на 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 становить 52660 грн (а.с. 92, том 1).

Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року сума до сплати станом на 25 січня 2024 року ОСОБА_1 становить 116690 грн (а.с. 92, том 1).

Відповідно до виписки з особового рахунка заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 116690 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 25000 грн, прострочена заборгованість за процентами 91690 грн (а.с. 96, том 1).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд першої інстанції на підставі поданих позивачем доказів встановив, що 14 серпня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 637873615 шляхом використання позичальником електронного підпису, що визначено статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідає приписам частини першої статті 205 ЦК України.

Представник ТОВ «ФК «Ейс» у апеляційній скарзі зазначив про правильність висновку суду першої інстанції у цій частині, отже, факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору № 637873615 від 14 серпня 2023 року, є доведеним.

На виконання умов вказаного кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача, вказаний у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 14 серпня 2023 року, грошові кошти в розмірі 25000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 32860acb-6a99-4d79-8aff-fbd33b5ce103 від 14 серпня 2023 року та довідкою, складеною директором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Зазначене свідчить про те, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що до нього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 рокуна підставі договорів факторингу, додаткових угод, якими продовжено строк дії договорів факторингу, а також на підставі реєстрів прав вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс», суд першої інстанції серед іншого посилався на те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором.

Апеляційний суд вважає зазначений висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на таке.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги. Згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Такі ж умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а також між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс».

Отже, умови зазначених договорів передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Рєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, були складені та підписані уже після укладення ОСОБА_1 кредитного договору.

Крім того, колегія суддів уважає помилковим посилання суду першої інстанції в обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» на відсутність у матеріалах справи доказів оплати за договорами факторингу.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Отже, ключовим в спірному випадку є підписання сторонами реєстру прав вимоги, а не наявність доказів оплати за вказаним договором.

Аналогічні за змістом положення закріплено і в п. 4.1. договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс».

Крім того, схожі умови передбачено і в п. 1.2. договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно до якого перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників.

За таких обставин, враховуючи умови вищевказаних договорів факторингу, згідно з яких право вимоги виникає не з моменту оплати за вказаними договорами, а саме з моменту підписання сторонами реєстру права вимог та акта прийому-передачі реєстру боржників, підтвердження факту оплати за договорами факторингу не має значення для спірних правовідносин. При цьому, колегія суддів ураховує, що наявні у матеріалах справи витяги з Реєстрів прав вимоги, а також акт прийому-передачі Реєстру Боржників, містять підписи сторін та скріплені їх печатками, будь-які сумніви у їх достовірності судом не встановлено, а отже, вони є належними доказами у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Ейс» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Ейс» надало розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 складає 116690 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 25000 грн, прострочена заборгованість за процентами 91690 грн.

З розрахунку заборгованості встановлено, що проценти нараховані у межах строку кредитування та за умовами, визначеними договором.

Сторона відповідача, подаючи відзив на апеляційну скаргу, не навела у такому обґрунтованих доводів щодо спростування суми заборгованості, а також не надала будь-якого власного контррозрахунку. Доводи відзиву зводяться виключно до недоведеності позивачем факту переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів уважає, що позивачем доведено суму заборгованості, заявлену у позовній заяві та така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на наведене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскаржуване рішення суду необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «ФК «Ейс» задоволити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року в розмірі 116690 грн.

Щодо судових витрат

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а за подання апеляційної скарги - 3 633,60 грн. Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, вказані витрати на загальну суму 6 056 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, представник ТОВ «ФК «Ейс» у позовній заяві та апеляційній скарзі просив суд стягнути з відповідача на користь товариства витрати на правову допомогу.

Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На обґрунтування заявленого представником позивача розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, укладеного між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс», із протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, який є додатком до договору, а також акт прийому-передачі наданих послуг від 27 грудня 2024 року.

Актом прийому-передачі наданих послуг від 27 грудня 2024 року, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» засвідчили, що виконавець надав, а клієнт отримав такі послуги: складання позовної заяви 5000 грн (2 год), вивчення матеріалів справи 1000 грн (2 год), підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 637873615 від 14.08.2023 500 грн (1 год), підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 637873615 від 14.08.2023 500 грн (1 год). Всього надано послуг на загальну суму 7000 грн.

Оцінюючи подані представником позивача докази на підтвердження понесених товариством витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що такі послуги як підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, а також підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором охоплюються складанням самої позовної заяви та не можуть розцінюватися як окремі послуги, а тому у відшкодуванні таких витрат необхідно відмовити. Витрати, понесені позивачем за складання позовної заяви та вивчення матеріалів справи, на думку апеляційного суду, відповідають критерію необхідності таких, а їх розмір (6000 грн) узгоджується із принципом співмірності та розумності судових витрат, а тому такі підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником позивача додатково подано акт прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2025 року на загальну суму 6000 грн. Згідно вказаного акта АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» засвідчили, що виконавець надав, а клієнт отримав такі послуги: складання позовної заяви 6000 грн (2 год). Будь-яких інших доказів на підтвердження витрат, понесених на оплату правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, зокрема, щодо складення апеляційної скарги представником не надано, враховуючи, що формою звернення до суду апеляційної інстанції є апеляційна скарга, а не позовна заява, у відшкодуванні таких витрат апеляційний суд уважає за необхідне відмовити.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» адвоката Тараненка Артема Ігоровича задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

ПозовТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 637873615 від 14 серпня 2023 року в розмірі 116690 грн, 6056 грн сплаченого судового збору та 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 09 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта