Номер провадження: 22-ц/813/2337/25
Справа № 493/242/24
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на рішення Балтського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Ільніцької О.М. 07 серпня 2024 року у м. Балта Одеської області, -

встановила:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду із позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.1-2, 73-74).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані у с. Мирони Подільського району Одеської області, а також земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташована за тією ж адресою.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, однак протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, так як ще з 2020 року він проходив лікування, в тому числі і оперативне лікування, що потребувало значних матеріальних затрат. Крім того на території України були запроваджені карантинні заходи через COVID-19, а потім воєнний стан, що позбавило позивача можливості вчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач вважав, що заяву про прийняття спадщини у встановлений строк він не подав з поважних причин, тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю 6 місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 07.08.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачу із засобів масової інформації стало відомо, що п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 року №164 встановлено, що з початку війни в Україні законодавцем було запроваджено правило про зупинення, на весь час дії воєнного стану, перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, а тому апелянт добросовісно чекав на закінчення воєнного стану на території України, щоб подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері.

ОСОБА_1 не був обізнаний про поновлення роботи органів нотаріату у воєнний час та був впевнений, що через воєнний стан він не пропустить строк на прийняття спадщини.

Сторони про розгляд справи на 01.07.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм процесуального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.03.2021 року у справі № 638/17145/17, від 22.03.2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мирони Подільського району Одеської області померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 , копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданих Балтським відділом ДРАЦС у Подільському районі Одеської області ПМРУМЮ (м. Одеса), та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 30, 49, 49 (зворот) -50).

На день смерті ОСОБА_5 належав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 , виданим Миронівською сільською радою (а.с. 8-9, 10), та земельна ділянка площею 0,248 га, розташована за тією ж адресою, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №650846, виданого Миронівською сільською радою (а.с.12).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П. 15.05.2015 року, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори ) за №72106909 та копією заповіту (а.с. 61, 65).

Як вбачається з копії спадкової справи №111/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , спадкоємцями за законом першої черги до майна померлої, в силу ст. 1261 ЦК України, є її діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 52, 52 (зворот) -53, 54, 54 (зворот) -55, 65 (зворот) - 66, 66 (зворот) - 67).

Згідно довідок старостинського округу №1 Балтської міської ради №75 та №76 від 10.04.2023 року, ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 одна. Малолітні, неповнолітні, непрацездатні та інші особи разом з покійною на день її смерті не проживали та не були зареєстровані (а.с.51).

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 нотаріусу не подавав.

11.04.2023 року ОСОБА_2 подав до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а..с. 47).

11.04.2023 року ОСОБА_3 подав до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 (а.с. 48).

Листом від 28.08.2023 року приватний нотаріус Подільського районного нотаріального округу Пантілєєва І.П. повідомила ОСОБА_2 про необхідність надання нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 (а.с.63 (зворот)). Відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину матеріали спадкової справи не містять.

Згідно довідки приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. №1671/02-14 від 14.12.2023 року спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , відповідно до ст. 1268 ЦК України, є її син ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає (а.с. 64).

13.12.2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана заява надійшла до нотаріуса та зареєстрована 18.12.2023 року (а.с. 64 (зворот), 69 (зворот)).

Листом від 19.12.2023 року №1698/02-14 приватний нотаріус Подільського районного нотаріального округу Пантілєєва І.П. повідомила ОСОБА_1 про пропуск ним строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.70).

У матеріалах справи відсутні докази того, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 .

У той же час ОСОБА_2 , син померлої, як спадкоємець за законом першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 відповідно до ч. 2 ст. 1220 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України, так як у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Письмової згоди ОСОБА_2 , як спадкоємець, що прийняв спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 , який пропустив строк для прийняття спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України не подавав.

В обґрунтування підстав поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилався на те, що в нього поганий стан здоров`я - так, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2466 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КП «Балтська багатопрофільна лікарня» з 11.08.2020 року до 18.08.2020 року (а.с.19-21).

Крім того, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Балтська багатопрофільна лікарня з 20.07.2022 року до 21.07.2022 року, що підтверджується випискою №2405 з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.22-23).

З виписного епікризу з медичної карти №196 Балтського відділення КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» та протоколів операцій вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в ОКЛ з 07.08.2020 року до 11.08.2020 року, під час якого йому були проведені операції (а.с.24-29).

Таким чином вказані докази підтверджують проходження ОСОБА_1 лікування виключно у період з 07.08.2020 року до 11.08.2020 року, з 11.08.2020 року до 18.08.2020 року, та з 20.07.2022 року до 21.07.2022 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача щодо його поганого стану здоров`я, оскільки ОСОБА_1 саме в період від дня відкриття спадщини 24.09.2022 року, і до спливу строку на подання заяви про її прийняття 24.03.2023 року, не був обмежений у русі, не визнаний інвалідом, не знаходився на протязі періоду з вересня 2022 року по березень 2023 року на стаціонарному лікуванні, тобто, позивач знаходився в повній свідомості та ясності мислення, що дозволяло йому вчиняти дії, направлені на захист своїх спадкових прав.

Одночасно, колегія суддів враховує наступні обставини, на які посилається ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102- IX, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено, на період дії якого, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164, шестимісячний строк для прийняття спадщини чи відмови від її прийняття зупиняється

06.03.2022 року постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» доповнено п. 3, яким установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022 року п. 3 постанову КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» змінено та установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Починаючи з 18.06.2023 року, постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 року п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено, тобто фактично відновлено дію положення закону про встановлення шестимісячного строку для прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 25.01.2023 року у справі № 676/47/21 зроблено висновок про те, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст. ст. 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Законодавець як у ст. 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Колегія суддів приймає до уваги вказану правову позицію суду касаційної інстанції, однак зазначає, що у даному випадку причини пропуску ОСОБА_1 строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами, адже спричинені змінами в законодавстві щодо перебігу строків прийняття спадщини в умовах воєнного стану.

ОСОБА_1 як особа, яка не має юридичної освіти, був вправі очікувати, що положення діючого законодавства щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття на час дії воєнного стану є незмінними, у зв`язку із чим на позивача не може бути покладений тягар відповідальності за суперечність п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), положенням ст. ст. 1270, 1272 ЦК України.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що саме вказані обставини унеможливили своєчасне, протягом шести місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , звернутися її сину, позивачу ОСОБА_1 , до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і підтверджують поважність причин пропуску строку такого звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визначення ОСОБА_1 додаткового строку тривалістю в 3 (три) місяці з моменту ухвалення цієї постанови для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував обставини справи що, відповідно, призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку із чим рішення Балтського районного суду Одеської області від 07.08.2024 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У даному випадку, оскільки у пропорційному вираженні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені судом апеляційної інстанції на 50%, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в загальній сумі 1211,20 грн. (968, 96 грн. за подачу позовної заяви + 1453,44 грн. а подачу апеляційної скарги = 2422,40 грн. 2422,40/2=1211,20 грн.)

Керуючись ст. 367, 368, 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 07 серпня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці з моменту ухвалення цієї постанови для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 10 липня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе