Справа № 156/828/25
Провадження № 2/156/368/25
Рядок статзвіту № 68
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судового засідання Степанець Т.В.,

розглянувши заяву судді щодо самовідводу в цивільні справі № 156/828/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Суддею Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусовим А.Є. 10.07.2025 заявлено про самовідвід у цивільній справі № 156/828/25.

Заява вмотивована тим, що згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2025 (справа № 156/828/25, провадження № 2/156/368/25) після задоволення самовідводу судді Федечко М.О. позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розподілена судді Бєлоусову А.Є., якого визначено головуючим суддею у цій цивільній справі.

Відповідачкою у справі № 156/828/25 є ОСОБА_2 , котра впродовж тривалого часу є співробітницею апарату суду, обіймає посаду секретаря Іваничівського районного суду Волинської області. На теперішній час у суддівському корпусі Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є. є суддею, котрий має найбільший стаж роботи на посаді судді, тому у разі відсутності голови місцевого суду він здійснює адміністративні повноваження голови суду, в тому числі щодо контролю ефективності діяльності апарату суду.

На думку судді, ця обставина є підставою, яка викликатиме в очах громадськості (та і у самого позивача) сумнів у неупередженості судді у разі ухвалення рішень щодо відповідачки ОСОБА_2 у справі № 156/828/25. Суддя вважає, що зобов`язаний заявити про самовідвід у цій справі з наведених підстав.

Нормами ст. 40 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Дослідивши заяву судді про самовідвід, матеріали справи № 156/828/25, суд дійшов таких висновків.

До Іваничівського районного суду Волинської області 08.07.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2025 (справа № 156/828/25, провадження № 2/156/368/25) після задоволення самовідводу судді Федечко М.О. вказана позовна заява розподілена судді Бєлоусову А.Є., його визначено головуючим суддею у цій цивільній справі.

Відповідачкою у справі № 156/828/25 є ОСОБА_2 , котра впродовж тривалого часу є співробітницею апарату суду, обіймає посаду секретаря Іваничівського районного суду Волинської області. На теперішній час у суддівському корпусі Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є. є суддею, котрий має найбільший стаж роботи на посаді судді, тому у разі відсутності голови місцевого суду він здійснює адміністративні повноваження голови суду, в тому числі щодо контролю ефективності діяльності апарату суду.

Ця обставина може зумовити виникнення в очах громадськості (та і у самого позивача) сумнівів у неупередженості судді у разі ухвалення рішень щодо відповідачки ОСОБА_2 у справі № 156/828/25.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Загальновизнані стандарти етики суддівської діяльності (Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, п.2.5; Коментар до Бангалорських принципів поведінки суддів, п.77) виходять з того, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в разі, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому в наведеному документі згадано «розумну, об`єктивну та інформовану особу», яка «може вважати», що суддя нездатний вирішити питання неупереджено. Формулювання «коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви» було узгоджено на підставі того, що «розумний спостерігач» буде означати й об`єктивну та інформовану особу (п.77 Коментаря до Бангалорських принципів).

Згідно зі ст. 7 Кодексу суддівської етики, затв. рішенням XI чергового З`їзду суддів України від 22.02.2013, «…суддя повинен неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки…».

Коментар до Кодексу суддівської етики, затв. рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1(до статті 7 Кодексу) наголошує: «Під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості, безсторонність, об`єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність. Говорячи про неупередженість, слід зазначити про обов`язок судді здійснювати судочинство, не допускаючи впливу на нього сторонніх осіб та життєвих обставин, будь - яких інших суб`єктивних чинників, відсутність у нього заздалегідь сформованої думки щодо обставин справи та готовність сприймати інформацію об`єктивно, вирішуючи справу лише відповідно до закону на підставі фактично встановлених обставин, виходячи з власного внутрішнього переконання. Отже, безсторонній суд означає: позбавлений упередженості, незацікавлений, об`єктивний, безпристрасний, нейтральний...». «…Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості…». «…суддя повинен неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки…».

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади»: « …відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді…».

У практиці Європейського суду з прав людини (справа «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, п. 27, 28, 30; справа «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, заява № 33958/96, п. 42), підтриманий підхід, згідно з яким наявність безсторонності згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950) повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечує суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 упродовж тривалого часу обіймає посаду в апарату Іваничівського районного суду Волинської області, то у позивача ОСОБА_1 чи у будь-якого свідомого розсудливого спостерігача (за суб`єктивним критерієм) може скластись враження про упередженість суду, обумовлену наявністю службових взаємовідносин між судом та відповідачкою.

Нормами ч.1 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 8,9 ст. 40 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ст. 33 цього Кодексу.

З огляду не це, суд вважає за необхідне задовольнити заяву судді Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусова А.Є. від 10.07.2025 про самовідвід у цивільній справі № 156/828/25 та передати згадану справу до канцелярії суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33,36,40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусова Артура Євгеновича від 10.07.2025 про самовідвід у цивільній справі № 156/828/25 задовольнити.

Цивільну справу № 156/828/25 передати до канцелярії Іваничівського районного суду Волинської області для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя А. Є. Бєлоусов