СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8679/25

пр. № 2/759/4548/25

16 липня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Як на підставу свого звернення до суду позивач вказала, що 07 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та нею було укладено шлюб, від якого народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 зазначає, що восени 2024 року вона вперше дізналась про те, що відповідач має залежність від онлайн-казино, де він неодноразово витрачав великі суми коштів. Вказала, що станом на жовтень 2024 року відповідач мав заборгованість перед друзями та родичами близько 35 000,00 грн. та витратив останні заощадження на той час. Відповідач приховував свій реальний дохід, витрачаючи приховані гроші на онлайн-казино.

На даний час сторони не проживають однією родиною, відповідач підписав контракт та вступив до лав Збройних сил України, малолітня донька проживає з матір`ю на орендованій квартирі.

ОСОБА_1 вказала, що вимушена звернутись до суду із цим позовом, оскільки домовитись із відповідачем є недоцільним та неможливим, оскільки відповідач є непостійним у своїх словах та діях.

Оскільки відповідач на даний час фінансово не підтримує свою доньку, та враховуючи фінансову залежність відповідача від онлайн-ігор, позивач просить суд стягнути із останнього аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24 квітня 2025 року і до повноліття дитини.

Щодо розміру аліментів ОСОБА_1 зазначила, що витрати на проживання щомісячно становлять 12 тисяч гривень, що включає в себе плату за оренду житла в сумі 8 000,00 грн. та 4 000,00 грн. на сплату комунальних послуг. Також зазначила, що витрати на харчування становлять 10 000 грн. - 15 000,00 грн., витрати на взуття, одяг, іграшки та засоби гігієни для доньки приблизно 5 000,00 грн. - 7 000,00 грн., витрати на освіту та розваги становлять 8 000,00 грн. - 9 000,00 грн.

Тому вважає, що загальна сума витрат на дитину на місяць становить близько 40 000,00 грн., що є фінансово обтяжуючим для неї.

На підставі викладеного позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

02 травня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків.

06 травня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про стягнення додаткових витрат, в яких вказала, що нею було придбано путівку для відпочинку дитини разом з матір`ю, вартість туристичних послуг 138 366,00 грн., що у розрахунку на особу становить 23 061,00 грн. Просила стягнути із відповідача додаткові витрати в розмірі 11 530,50 грн. одноразово на відпочинок та оздоровлення дитини.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті та викликано учасників справи.

28 травня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року судове засідання відкладено та визнано явку позивача обов`язковою.

Позивач у судовому засіданні вказала, що не підтримує свої додаткові пояснення у справі та просила їх залишити без розгляду. Просила задовольнити позовну заяву в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24 квітня 2025 року і до повноліття дитини.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв з процесуальних питань на адресу суду не направляв.

Частина 1 ст. 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи.

Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, відзив на позовну заяву не подав, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення аліментів в даному судовому засіданні.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 07 серпня 2021 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_4 , про що Київський відділ державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис №1265.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (частина 3 статті 181 СК України).

У відповідності до довідки від 25.07.2022 року №3008- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає / перебуває: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає із нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач своїх заперечень щодо зазначеного суду не надав.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.

У поданому позові ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000,00 гривень.

Відповідно до довідки начальника штабу військової частини НОМЕР_3 від 01 квітня 2025 року №130/97, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 з 26.03.2025 року по теперішній час.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надала суду платіжні квитанції від 08.03.2025 року на суми 29 000,00 грн., 29 000,00 грн. та 15 800,00 грн., платником за яким є ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що не приймає вказані докази як підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки призначення платежу та отримувач за вказаними квитанціями не стосується предмету даного позову.

Крім того, суд не може взяти до уваги платіжні інструкції від 17.04.2025 року, від 18.03.2025 року, від 17.01.2025 року, від 15.05.2025 року та від 17.12.2024 року на суму 8 040,20 грн. як доказ витрат на утримання дитини, оскільки отримувачем за вказаними платіжними інструкціями є невідома для суду особа, а призначення платежу «Переказ власних коштів».

Також суд не приймає як доказ витрат на утримання ОСОБА_3 скріншоти на яких наявні відомості щодо оплати комунальних послуг, оскільки з них не вбачається за якою адресою здійснювалась вказана оплата.

Не є підтвердженням витрат на утримання дитини й скріншоти із банківського застосунку, з якого неможливо встановити на що саме витрачені кошти, бо відсутні відомості щодо призначення платежів.

Однак, суд приймає як належні докази квитанції щодо витрат на одяг та продукти харчування, що долучені до позовної заяви.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Суд зауважує, що заявляючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 гривень, позивач не надала суду достатніх доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 несе витрати на утримання дитини близько 40 000,00 грн. на місяць.

Однак, суд враховує, що дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає із позивачкою, що презюмує наявність витрат на її утримання.

ОСОБА_1 надано суду квитанції щодо витрат на одяг, іграшки та харчування для ОСОБА_3 .

Крім того, до матеріалів справи долучено медичну документацію щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої встановлено, що дитина соматично здорова, соціально-емоційний, пізнавально-когнітивний, фізичний розвиток відповідає віку, мовленнєво-комунікаційний - відстає від однолітків. Крім того, ОСОБА_3 має хронічні хвороби - плоскостопість.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала суду достатніх доказів, з яких би суд міг встановити, що позивачка дійсно несе витрати на утримання доньки у розмірі 40 000,00 гривень на місяць (враховуючи, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків і позивачка також зобов`язана приймати участь в утриманні), суду не надано достатніх доказів, які б обґрунтували суму аліментів, які ОСОБА_1 бажає стягнути із відповідача.

Суду також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем до стягнення - 20 000,00 гривень щомісячно.

Суд вважає, що для забезпечення належного розвитку дитини, з урахуванням обов`язку кожного із батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, те, що відповідач перебуває у працездатному віці, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що сума аліментів у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно є завищеною, оскільки позивачкою не надано належних та достатніх доказів на підтвердження щомісячних витрат на утримання дитини у вказаному розмірі, що позбавляє суд можливості перевірити чи дійсно вона несе зазначені витрати.

Сума аліментів у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, на думку суду, є достатньою для забезпечення дитині належних умов для життя, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Крім того, враховується обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Додатково суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Щодо дня присудження аліментів.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 24 квітня 2025 року (дата направлення позовної заяви до суду за допомогою системи «Електронний суд») до досягнення дитиною повноліття.

Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок, оскільки позивач від сплати судового збору за подання даної позовної заяви звільнена.

Керуючись статтями ст. 180-184, 191, 192 СК України, Конвенцією про захист прав дитини,статтями 5, 12-13, 76, 81, 89, 133, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 квітня 2025 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 липня 2025 року.

Суддя Н.О.Горбенко