Справа №: 272/523/25
Провадження № 2/272/498/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Віва Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

встановив:

У травні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту продукту "Старт" № 697 від 28.04.2024 у розмірі 31269,00 грн., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" № 697 від 28.04.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" Відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 7500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 522,44% до 540,20% (0,592% в день перші 20 днів, 1,48% в день з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 5936,20% до 11840,22%. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 28.04.2024 по 26.08.2024. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати Позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору.

ТОВ "ФК "Віва Капітал" свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало Відповідачу кредитні кошти у розмірі 7500,00 грн.

ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" № 697 від 28.04.2024 не виконував, у наслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14.05.2025 становить 31269,00 грн, яка складається з: 7500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8769,00 грн. - заборгованість за відсотками; 15000,00 грн. - штраф.

Ураховуючи викладені обставини, представник позивача просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану заборгованість.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позові зазначив, що розгляд справи просить проводити у його відсутність, повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданій заяві ОСОБА_1 зазначив, що визнає позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заперечує щодо стягнення заборгованості за відсотками та просить зменшити витрати на правничу допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

28.04.2024 між ТОВ "ФК "Віва Капітал" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" № 697, відповідно до умов якого Відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 7500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 522,44% до 540,20% (0,592% в день перші 20 днів, 1,48% в день з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 5936,20% до 11840,22%. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 28.04.2024 по 26.08.2024. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит 26.08.2024 або достроково.

Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у Графіку платежів (додаток 1), протягом дії кредиту. Тип процентної ставки - фіксована. Дисконтна процентна ставка становить 0,592% (Нуль цілих п`ятсот дев`яносто дві тисячні) від суми Кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 1,48% (Одна ціла сорок вісім сотих) від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення Кредиту. Позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що використання Базової процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п. 1.4.2.Договору.

Позичальник проінформований, розуміє та погоджується що застосування Базової ставки не є зміною процентної ставки у бік погіршення для Споживача, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах Базової процентної ставки, а застосування Дисконтної процентної ставки є проявом лояльності Кредитодавця до Споживача та правом Кредитодавця, передбаченим умовами відповідної акційної пропозиції, яку Кредитодавець має право застосовувати для стандартних умов. Загальні витрати за кредитом: 12085,44 гривень. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі цілі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить: 5936,2%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладання Договору становить 19585,44 гривень. Денна процентна ставка становить 1,34283%.

Кредит надається шляхом здійснення переказу коштів Кредитодавця в сумі 7500 грн. 00 коп. на банківський рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яка зазначається у форматі ХХХХХХ****ХХХХ:, емітовану банком України, що відбувається до 3 банківських днів з моменту укладення Електронного договору. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб та/або з незалежних від Кредитодавця обставин (у тому числі але не виключно, обставини форс-мажору), Кредитодавець відповідальності не несе. Сторони підтверджують, що Електронний Договір та всі Додатки до нього мають таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Кредитний договір, паспорт договору про надання фінансового кредиту, Анкета-заявка, шрафік платежів підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Свої зобов`язання за вказаним Договором ТОВ "ФК "Віва Капітал" виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 7500,00 грн. Переказ коштів здійснено 28.04.2024, що підтверджується довідкою про переказ коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» та довідкою ТОВ «ФК «Віка Капітал» про ідентифікацію. Крім того, відповідач визнає факт отримання кредиту у розмірі 7500,00 грн.

У свою чергу, ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" № 697 від 28.04.2024 не виконував, у наслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14.05.2025 становить 31269,00 грн, яка складається з: 7500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8769,00 грн. - заборгованість за відсотками; 15000,00 грн. - штраф.

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦКУ зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦКУ договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦКУ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦКУ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, укладаючи Договір про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" № 697 від 28.04.2024 в електронній формі сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту в межах строку встановленому договором.

Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконував свого зобов`язання із здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань.

31.03.2025 за Вих. № 4462 відповідачу було надіслано претензію-вимогу про виконання грошових зобов`язань за договором про надання кредиту.

Станом на 14.05.2025 розмір заборгованості зафіксований: за кредитом 7500,00 грн., за відсотками 8769,00 грн., при цьому, починаючи з 26.08.2024 нарахування відсотків за користування кредитом не здійснювалось. Отже вимоги позивача в межах цієї суми є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Разом з тим суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 15000,00 грн. виходячи з наступного:

Пунктом 3.4. Договору сторони погодили, що проценти нараховані після закінчення строку Кредиту визначеного договором, є процентами, що нараховуються за неправомірне користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За вказаних обставин штраф у розмірі 15000,00 грн. не підлягає стягненню а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 10600,00 грн.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн..

Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то на підставі с. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1575,47 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги; копія договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та Адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.», в особі керуючого Грушевого Юрія Віталійовича; акт виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025; рахунок № 24/24-04 від 24.04.2025; платіжна інструкція на суму 10 600 грн.

Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 10600,00 грн.

Ураховуючи клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч.ч. 4, 5ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно долученого до договору Акту виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025 вбачається, що виконавець адвокатське бюро «Грушевський Ю.В.», на підставі даного договору та наданого доручення клієнта ТОВ «ФК «Віва Капітал», надав наступні послуги щодо захисту майнових інтересів «ТОВ «ФК «Віва Капітал»: опрацювання кредитної сплати боржника 0,5 години; надання усної консультації 0,5 год; опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану 1 год; пошук контактів боржника, його місцезнаходження згідно відкритих джерел 1 год; підготовка пропозиції 0,5 год; підготовка та направлення претензії 2 години; виїзд за місцем перебування боржника (направлення представника за окремим дорученням Виконавця у місці знаходження позичальника) 3 години; здійснення телефонних дзвінків за відповідними контактами 1 год; підготовка та подання позовних матеріалів 2 год. Контроль ходу розгляду справи в суді - на постійній основі до моменту прийняття рішення в суді першої інстанції. Сторони домовилися, що вартість наданих послуг складає 10600 грн 00 коп.

Проаналізувавши подані на підтвердження факту понесення ТОВ «ФК «Віва Капітал» витрат на правничу допомогу документи, суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Грушевим Ю.В. роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, з огляду на те, що позовні вимоги ґрунтуються на праві грошової вимоги, що виникло з правочину, укладеного у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною. Вказана категорія справи відноситься до малозначних справ, представництво інтересів позивача у судовому засіданні представником позивача не здійснювалося, а розгляд справи здійснено судом без учасників справи.

Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 10600,00 грн. є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з розглядом справи у суді та її доцільністю).

Таким чином, беручи до уваги обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми понесених ним витрат в розмірі 2000,00 грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи та зміст процесуальних дій, вчинених представником позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Віва Капітал", код 40860735, місцезнаходження: вул. Таранця, 20, м. Шпола, Черкаська область, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту продукту "Старт" № 697 від 28.04.2024 у розмірі 16269,00 грн. та судові витрати у розмірі 3575,47 грн.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Віва Капітал" штрафу у розмірі 15000,00 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:В. В. Карповець