Справа № 466/2320/25
Провадження № 2/466/1720/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лазаревої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету безпеки життєдіяльності про визнання протиправною бездіяльності Львівського державного університету безпеки життєдіяльності щодо невиплати компенсації за несвоєчасну невиплату заробітної плати та зобов`язання нарахування та компенсації виплати заробітної плати ,-

встановив:

12.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Львівського державного університету безпеки життєдіяльності щодо надання йому компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з 30 червня 2022 року по 14 лютого 2025 року та зобов`язати Львівський державний університет безпеки життєдіяльності нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої заробітної плати за весь час затримки виплати, а саме за період з 30 червня 2022 року по день фактичної виплати заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в період з жовтня 2021 року по 14 березня 2024 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах та працював на різних посадах науково-педагогічних працівників у вищому навчальному закладі Львівський державний університет безпеки життєдіяльності.

30 червня 2022 року, наказом ректора Університету N?420 о/с, його 01.07.2022 року переведено з посади викладача кафедри військової підготовки (за рахунок коштів спеціального фонду) на посаду завідувача кафедри військової підготовки (за рахунок коштів спеціального фонду) на повну ставку та встановлено 17-ий тарифний розряд з посадовим окладом 8679 грн.

Посилається на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19.09.2024 року, яке набрало законної сили 20.01.2025 року, згідно якого визнано протиправними дії та скасовано пункт 2 параграфу 1 наказу Ректора Львівського державного університету безпеки життєдіяльності від 30 червня 2022 року №420/ос, в частині встановлення ОСОБА_1 17-го тарифного розряду з посадовим окладом 8679 грн.; зобов`язано Львівський державний університет безпеки життєдіяльності внести зміни до пункту 2 параграфу 1 наказу від 30 червня 2022 року №420/ос в частині встановлення ОСОБА_1 за посадою завідувач кафедри військової підготовки (за рахунок коштів спеціального фонду) 20 тарифного розряду та посадового окладу 10531грн.; зобов`язано Львівський державний університет безпеки життєдіяльності провести перерахунок заробітної плати, відпускних, допомоги на оздоровлення, індексації ОСОБА_1 , з 01.07.2022 року по 14.03.2024 року ( за період виконання обов`язків завідувача кафедри військової підготовки (за рахунок коштів спеціального фонду на повну ставку), з урахуванням 20 тарифного розряду та посадового окладу 10531грн. та виплатити різницю між виплаченою заробітною платою та нарахованою з урахуванням 20 тарифного розряду та посадового окладу 10531 грн.; стягнуто з Львівського державного університету безпеки життєдіяльності () на користь держави понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Вказує, що позиція відповідача із застосуванням 17-го тарифного розряду при переведенні його на посаду завідувача кафедри була хибною та такою, що не відповідала вимогам нормативно-правових актів.

Наголошує, що в період з 30 червня 2022 року йому виплачувалася заробітна плата в менших розмірах ніж було передбачено нормативно-правовими актами. Після набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду міста Львова, відповідач виконав дане рішення суду шляхом нарахування та виплати йому 14.02.2025 року на картковий рахунок суми індексації грошового забезпечення у розмірі 70 821,26 грн. Однак, відповідач до даного часу не здійснив нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 30 червня 2022 року по день фактичної виплати індексації, що передбачено Законом України від 19.10.2000 за N? 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон - N?2050-III). У зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник відповідача позовні вимоги заперечила, вважає, що жодних протиправних дій відповідачем не допущено, невиплата заборгованості позивачу пов`язана із об`єктивними обставинами. У задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши доводи відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 1ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Відповідно до ч.1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заробітна плата згідно змісту КЗпП України - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (2050-14 ) Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001 № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі також - Порядок № 159).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Положеннями пункту 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Верховний Суд у справі № 2а-14139/12/2670 (постанова від 20.02.2025) зробив висновок, що основною умовою для виплати , передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Тобто компенсація за порушення строків виплати доходу виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата, індексація тощо) особи (працівника) з вини відповідача (роботодавця) не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари і послуги.

Дія норм Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Виплата компенсації втрати частини доходів проводиться незалежно від порядку і підстав їх (доходів) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Судом встановлено, шо рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19.09.2024 року, яке набрало законної сили 20.01.2025 року, визнано протиправними дії та скасовано пункт 2 параграфу 1 наказу Ректора Львівського державного університету безпеки життєдіяльності від 30 червня 2022 року №420/ос, в частині встановлення ОСОБА_1 17-го тарифного розряду з посадовим окладом 8679 грн.; зобов`язано Львівський державний університет безпеки життєдіяльності внести зміни до пункту 2 параграфу 1 наказу від 30 червня 2022 року №420/ос в частині встановлення ОСОБА_1 за посадою завідувач кафедри військової підготовки (за рахунок коштів спеціального фонду) 20 тарифного розряду та посадового окладу 10531грн.; зобов`язано Львівський державний університет безпеки життєдіяльності провести перерахунок заробітної плати, відпускних, допомоги на оздоровлення, індексації ОСОБА_1 , з 01.07.2022 року по 14.03.2024 року ( за період виконання обов`язків завідувача кафедри військової підготовки (за рахунок коштів спеціального фонду на повну ставку), з урахуванням 20 тарифного розряду та посадового окладу 10531грн. та виплатити різницю між виплаченою заробітною платою та нарахованою з урахуванням 20 тарифного розряду та посадового окладу 10531 грн.; стягнуто з Львівського державного університету безпеки життєдіяльності () на користь держави понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення відповідачем виконано лише 13.02.2025 р.

Відтак, суд вважає, що до стягнення підлягає компенсація за весь час непроведення розрахунку з моменту, коли відповідач рішенням суду був зобов`язаний провести перерахунок розміру заробітної плати, тобто з моменту ухвалення такого рішення - з 19 вересня 202 4 року по день фактичного розрахунку - 13.02.2025 р.

Згідно висновків , викладених Верховним Судом у постановах від 13 січня 2020 року в справі №803/203/17, від 15 жовтня 2020 року в справі №240/11882/19, від 29 квітня 2021 року в справі №240/6583/20, від 05 липня 2022 року в справі №420/7633/20, від 29 березня 2023 року в справі №120/9475/21-а, від 10 жовтня 2024 року в справі №280/5397/19, від 18 грудня 2024 року в справі №755/15005/23, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

У постанові від 13.11.2018 у справі № 814/1527/17 Верховний Суд зробив висновок, відповідно до якого зміст і правової природа правовідносин щодо проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розумінні положень ст. 1-3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», окремих положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, коли виплачений цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення, є правильним. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 25.09.2020 у справі № 803/1398/17.

В даному випадку спір виник у зв`язку зі неповною та несвоєчасною виплатою позивачеві ОСОБА_1 заробітної плати за період роботи на посаді завідувача кафедри військової підготовки (за рахунок коштів спеціального фонду) Львівського державного університету безпеки життєдіяльності. Обставини щодо розміру перерахунку встановлені у рішенні Шевченківського районного суду м.Львова від 19.09.2024 року у справі №466/5506/24, яке набрало законної сили 20.01.2025 року, та не підлягають доказуванню у даній справі у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Відповідач виконав дане рішення суду шляхом нарахування та виплати йому 14.02.2025 року на картковий рахунок суми індексації грошового забезпечення у розмірі 70 821,26 грн., що визнали обидві сторони.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (Порядок № 159).

За статтею 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

У даній справі встановлено, що нарахування та виплата позивачу додаткових виплат здійснена відповідачем на підставі рішення суду, відтак суд вважає, що і нарахування компенсанції повинно бути з дати ухвалення рішення.

Стосовно вимоги про визнання протиправною бездіяльності Львівського державного університету безпеки життєдіяльності щодо невиплати компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, суд вважає таку недоведеною. Для визнання протиправності необхідно довести , що дії чи бездіяльність порушили права та інтереси особи і є незаконними з точки зору законодавства. Позивачем не доведено, що відповідач умисно вчиняв дії, спрямовані на уникнення виплат в користь позивача.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовом вказаної категорії, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі судового збору за подачу позову у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 257, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ЗУ «Про відпустку», ЗУ «Про охорону парці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Львівський державний університет безпеки життєдіяльності нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої заробітної плати за період з 19 вересня 2024 року по день фактичної виплати заробітної плати.

В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Стягнути з Львівського державного університету безпеки життєдіяльності на користь держави судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом, у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок)

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строку на апеляційне оскарження на нього не буде подано апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Львівський державний університет безпеки життєдіяльності, , адреса місцезнаходження: м.Львів, вул.Клепарівська, 35.

Суддя Г. Б. Білінська