У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Ковтун Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду поданням Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Марини Кітугіної про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника керівника Комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради Шапоренко Людмили Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України голови Ліквідаційної комісії КП «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої службт у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м. Одеса) Кітугіна М.С. 04 липня 2025 року звернулась з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України голови ліквідаційної комісії КП «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтуванні свого подання зазначила наступне у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні з 25.04.2025 року перебуває виконавче провадження №77906066 з примусового виконання виконавчого листа №214/10640 від 18 лютого 2025 року виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_2 заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі в розмірі 26 543,25 грн., заборгованість по компенсації за невикористану відпустку в розмірі 25 698,36 грн., моральну шкоду в розмір 10 000,00 грн., судовий збір 403,69 грн.

Протягом перебування виконавчого листа на примусовому виконанні державний виконавець зв`язувалась з директором (посадовою особою) ОСОБА_1 , яка є головою комісії з припинення, для з`ясування обставин невиконання рішенням суду про що складено відповідні акти державного виконавця, про те боржником рішення навмисно залишаються не виконаними, знаючи про те, що така заборгованість підприємства перед ОСОБА_3 дійсно існує.

Посадова особа - голова комісії з припинення ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення , тому просить накласти тимчасові обмеження в праві виїзду за кордон.

Згідно ч. 4ст. 441 ЦПК України,ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист по справі №214/10640/24 за позовом представника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 24.04.2025 року остання просила прийняти виконавчий лист до примусового виконання.

Згідно з відповіді Дніпропетровської обласної ради Головному державному виконавцю Саксаганського відділу держаної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м. Одеса) від 26.05.2025 року №ВИХ-1344/0/2-25 Відповідно пункту 19 рішення обласної ради №461-23/VIII від 13.12.2024 року вирішено реорганізувати КП Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради ( Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шекспіра, 1-В, ).

Відповідно до пункту 19.1 вищевказаного рішення обласної ради Доручити керівникові комунального підприємства «Агропроекттехбуд» Дніпропетровської обласної ради» здійснити всі необхідні заходи щодо приймання передачі майна згідно з чинним законодавством.

Згідно з пунктом 19.5 після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення їх вимог в встановленому законом порядку скласти передавальний акт, який повинен містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 441ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 19Конституції України, органидержавної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року№ 3857-ХІІ, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд може встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи).

Застосування обмеження у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованогост. 33 Конституції Українитаст. 313 ЦК Україниособистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Також з матеріалів подання не вбачається жодних документів, що боржника належним чином повідомлення про здійснення виконавчих дій відносно нього, а отже не може свідчити про його ухилення від виконання рішення суду.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання. Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення боржника від виконання рішення на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання виконавчого документу, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 43 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 260, 261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені подання Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Марини Кітугіної про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника керівника голови комісії з припинення Комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради Шапоренко Людмили Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України голови Ліквідаційної комісії КП «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя Н.Г. Ковтун