Справа № 732/675/25
Провадження № 2/732/280/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2025 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Бойко А. О.,
у присутності секретаря судового засідання Дударенко Ю. П.,
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 17 січня 2020 року по 24 вересня 2024 року він перебував у трудових відносинах із ДП «Укрспирт». 24.09.2024 позивача було звільнено відповідно до наказу від 24.09.2024 №169-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Виплата всіх належних сум у день звільнення та по даний час відповідачем не проведена. Судовим наказом Городянського районного суду Чернігівської області від 09.10.2024 №732/1780/24 з ДП «Укрспирт» на користь позивача стягнуто 107100,79 грн, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Вказаний судовий наказ пред`явлено позивачем для примусового виконання до Броварського відділу ДВС у Броварському районі Київської області, виконавче провадження триває, заборгованість по заробітній платі боржником н сплачена.
07.05.2025 судом отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання позивача, оскільки у позові ним зазначено про застосування ст. 26 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Ухвалою судді від 14 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному демографічному реєстрі, відповідь № 1354730 від 07.07.2025 (а. с. 45). При цьому судова кореспонденція, яка направлялася на адресу позивача повернулася до суду неврученою адресату з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 66).
В матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу позивачу в його електронний кабінет 12.06.2025 о 5:30:24 (а. с. 63).
Від позивача через систему «Електронний суд» 11.07.2025 надійшла заява про розгляд справи без його участі через військову агресію та необхідність процесуальної економії часу, позов позивач підтримує в повному обсязі.
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином за місцем реєстрації юридичної особи, перевіреної судом. В матеріалах справи містяться зворотні поштові повідомлення про вручення судової кореспонденції адресату та довідки про доставку електронного документу відповідачу в його електронний кабінет 15.05.2025 та 12.06.2025 (а. с. 56 зв., 57, 64, 65).
Відзиву на позов від відповідача не надійшло, про поважні причини неявки уповноваженого представника суд не повідомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За змістом ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача.
Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Дослідженням копії трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 установлено, що позивач з 17 січня 2020 року по 24 вересня 2024 року перебував у трудових відносинах із ДП «Укрспирт», з 17.01.2020 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки керівника Ковальовського МПД, з 19.02.2020 на посаді керівника Ковальовського МПД (а. с. 37-40).
24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади за власним бажанням, що підтверджується наказом в.о. директора ДП «Укрспирт» №169-к від 24.09.2024 та записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 (а. с. 22, 39).
Виплата всіх належних сум у день звільнення та день подання позову відповідачем не здійснена.
Судовим наказом Городянського районного суду Чернігівської області від 09.10.2024 №732/1780/24 з ДП «Укрспирт» на користь позивача стягнуто 107100,79 грн, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а. с. 12-14).
Постановою Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 грудня 2024 року відкрите виконавче провадження №76674094 із виконання судового наказу Городянського районного суду Чернігівської області від 09.10.2024 №732/1780/24 про стягнення з ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 107100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати (а. с. 29-30).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із статтями 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Статтями 43, 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.
Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється у першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України).
Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України (ст. 47 КЗпП України).
Факт затримки розрахунку із позивачем при звільненні підтверджений судовим наказом Городянського районного суду Чернігівської області від 09.10.2024 №732/1780/24 про стягнення з відповідача на користь позивача 107100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, постановою Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 грудня 2024 року про відкриття виконавчого провадження №76674094 із виконання судового наказу Городянського районного суду Чернігівської області від 09.10.2024 №732/1780/24 про стягнення з ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 107100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження про стан виконавчого провадження (зупинено), довідкою ДП «Укрспирт» №1.11-7/29 від 30.09.2024.
Так, з урахуванням зазначеного вище, судом установлено, що в порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення позивачу не виплачені належні суми заробітної плати.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено таке. Встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
З викладеного слідує, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, та незалежно від відсутності коштів у роботодавця.
Оскільки спір між сторонами судом не встановлений, застосуванню підлягає ч. 1 ст. 117 КЗпП України.
Щодо стягнення з роботодавця середнього заробітку працівника за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, які виникли після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 по справі № 810/451/17 прийшла до таких міркувань:
- умовами застосування ч. 1 ст. 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;
- ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, передбачених після звільнення, за загальними правилами, встановленими ЦК України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.
З урахуванням не доведення відповідачем, що порушення строків виплати заробітної плати сталося внаслідок непереборної сили або з інших причин, відповідно він, як роботодавець, не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, на яку і посилається позивач у обґрунтування позовних вимог.
Всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Правила обрахунку середнього заробітку визначені постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок № 100).
Згідно із п.п. 2, 5, 8 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
З довідки ДП «Укрспирт» № 1.11-7/43 від 28.02.2025 вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 488,88 грн (а. с. 7).
Інших обставин судом не встановлено, відповідачем не доведено протилежного та не спростовано позицію позивача.
Суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 25.09.2024 по 25.03.2025 у заявленому позивачем розмірі.
Зазначене відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення із ним розрахунку з боку роботодавця.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер.
Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.
Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 4, 5, 10-13, 18, 76 - 81, 83, 120, 122, 124, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням копію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що він має право протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку позивачем та третіми особами безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складений та підписаний 11.07.2025.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).
Суддя А. О. Бойко