Номер провадження: 22-з/813/207/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
01.07.2025 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О.
суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного технологічного університету про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Вказане судове рішення було оскаржені у апеляційному порядку представником ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було задоволено частково.

Постановлено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеського національного технологічного університету про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Одеського національного технологічного університету на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 217732,24 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Стягнуто з Одеського національного технологічного університету на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 15000 грн.

24 квітня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Драгун А.С. до Одеського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правничої допомоги, у якій заявник просив стягнути з Одеського національного технологічного університету на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У даному випадку, у апеляційній скарзі, поданій представником ОСОБА_1 , остання просила стягнути з Одеського національного технологічного університету на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені за результатом розгляду справи.

Таким чином, подання представником ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового судового рішення відповідає строку, встановленому положеннями ст. 141 ЦПК України.

У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі відповідачем не надано.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що з аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21), а також у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі № 604/424/23 (провадження № 61-4214св24) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2021 року між адвокатом Драгун А.С. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги за № 110/21.

Згідно п. 4.2 вказаного договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 Договору, Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами за пропозицією Адвоката.

20 березня 2023 року між сторонами договору про надання правової допомоги № 110/21 від 08 вересня 2021 року - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було підписано Додаткову Угоду № 02 до Договору №110/21 від 08 вересня 2021 року про надання правової допомоги, відповідно до якої Сторони договору погодили вартість послуг (розмір гонорару), наданих адвокатом, пов`язаних у зв`язку з представництвом інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції.

Згодом, 28 березня 2025 року між сторонами було підписано Акт Приймання-передачі наданих послуг № 2 до договору про надання правової допомоги № 110/21 від 08 вересня 2021 року, згідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- зустріч з клієнтом, надання консультаційних послуг на суму 1000 грн.;

- написання документів процесуального характеру, а саме підготовка апеляційної скарги на суму 8000 грн.;

- участь у судових засіданнях на суму 1000 грн.

Окрім того, 28 березня 2025 року ОСОБА_1 , згідно виставленого Адвокатом Драгун А.С. Рахунку-фактури № 2 до акту приймання передачі наданих послуг № 2 до договору про надання правової допомоги №110/21 від 08 вересня 2021 року, було сплачено грошові кошти у розмірі 10000 грн.

Таким чином, позивачем у справі було сплачено адвокату Драгун А.С. гонорар за надання правничої допомоги у розміні 10000 грн., пов`язаної із розглядом цивільної справи № 522/18842/21 у суді апеляційної інстанції.

Відповідно, доведеним належними доказами є факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, незначну складність справи, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у заявленому розмірі 10000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Заяву представника Карачинської Катерини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного технологічного університету про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Одеського національного технологічного університету () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе