Справа № 199/6599/24
(2/199/456/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

08.07.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Запара О.В.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором зберігання,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, між позивачем та відповідачем 27 березня 1998 р. було укладено договір зберігання, який було оформлено власноручно написаними трьома розписками. Відповідачем було власноручно написано три розписки, відповідно до яких останній зобов`язаний повернути грошові кошти, а саме 10000 доларів США, 10000 доларів США та 9000 доларів США, тобто у загальному розмірі 29000 доларів США, взятих ним на відповідальне зберігання. Викладене надає підстави для висновку, що між сторонами виникли зобов`язання зберігання майна, яке не виконано відповідачем, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 29 000,00 дол. США.

В окремо поданій суду заяві представник позивача просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив суд задовольнити позов.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 р. в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волошиної Крістіни Юріївни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором зберігання відмовлено;

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2024 р. відкрито провадження в даній цивільній справі;

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2024 р. задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову: заборонено вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності 1/1 (договір купівлі продажу ВКЕ №983730 від 18.04.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А.) належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, встановлено, що між позивачем та відповідачем 27 березня 1998 р. було укладено договір зберігання, який було оформлено власноручно написаними відповідачем трьома розписками, відповідно до яких відповідач зобов`язався повернути грошові кошти,: 10 000,00 дол. США, 10 000,00 дол. США та 9 000,00 доларів США, взятих ним на відповідальне зберігання.

Втім, відповідач не виконав договірне зобов`язання.

Позивачем для врегулювання питання повернення грошових коштів, отриманих відповідачем, було надіслано останньому лист-вимогу про повернення грошових коштів у строк до 30 травня 2024 р. включно; письмова вимога не виконана.

Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту прав позивача у договірному зобов`язанні та регулюються ст. 936 ЦК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

Виконання договірних зобов`язань повинно здійснюватися відповідно до умов договору, загальних положень щодо виконання зобов`язань, визначених у главі 48 ЦК України, та спеціальних правил стосовно виконання окремих видів договірних зобов`язань.

Виконання договірного зобов`язання - це вчинення боржником на користь кредитора або третьої особи певних дій, що становлять предмет виконання договірного зобов`язання. Виходячи з того, що дії боржника є правомірними і спрямовані на припинення договірного зобов`язання, вони за своєю юридичною природою є правочинами. Отже, на них поширюються загальні правила щодо правочинів.

Виконання договірного зобов`язання завжди полягає у вчиненні боржником певних дій, визначених у договорі.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Отже, при написанні зазначених вище розписок у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем щодо повернення взятих на зберігання грошових коштів у схоронності.

Статтею 937 ЦК України передбачена форма договору зберігання та відповідно Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до вимог ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Згідно зі ст. 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

У даному випадку строк зберігання не був встановлений, отже відповідач мав повернути отримані від позивача на зберігання кошти за першою вимогою позивача.

Як встановлено судом, позивач для врегулювання питання повернення грошових коштів надіслав відповідачу лист-вимогу про повернення грошових коштів у строк до 30 травня 2024 р., втім, договірне зобов`язання не виконано відповідачем.

Отже, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, тому позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 11 750,16 грн.

Отже, оскільки позов задоволено повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст.ст. 12, 13, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ч. 1 та ч. 8 ст. 259, ст.ст. 264- 265, ч. 5 та ч. 6 ст. 268, ст.ст. 273, 280 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором зберігання задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) грошові кошти, надані йому на відповідальне зберігання за договором зберігання від 27.03.1998 р., в розмірі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 11 750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн. 16 коп.

Дата складення повного судового рішення 18.07.2025 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї