Справа № 522/8498/25
Провадження № 2/522/5726/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 17.04.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль марки «Mazda», модель «3» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . 27.11.2024 року о 10.10 за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 26 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Hyundai Sonata. д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюючи виїзд з прилеглої території, не впевнилась в безпечному бічному інтервалі та здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем позивачки, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2024 року по справі № 522/22349/24 ОСОБА_2 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Через те, що відповідачка всіляко ухиляється від розрахунку з позивачкою, веде себе зухвало, позивачка оцінює свої моральні страждання у розмірі 5 000 грн.

Матеріали позову суддя отримала 18.04.2025 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1311792 від 22.04.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 16.09.1992 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1311751 від 22.04.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 16.10.2009 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 23.04.2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 26.05.2025 року.

До суду 16.05.2025 року від ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому просив позовні вимоги про стягнення франшизи розмірі 3 200 грн. визнала. Однак вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. вважає необґрунтованою, оскільки позивачка не надала доказів у чому саме полягає завдана на думку позивачки моральна шкода.

У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. у відпустці розгляд справи, призначений на 26.05.2025 року, відкладено на 09.07.2025 року.

До суду 27.05.2025 року від представника ОСОБА_1 адвокат Карпенко В.І. надійшла заява в якій зазначено, що 23.05.2025 року за попередньою домовленістю відповідачка перерахувала на рахунок позивачки грошові кошти у розмірі 3 200 грн. сплата франшизи, тобто відповідачка фактично визнала у цій частині позов. В іншій частині позивачка позов підтримала, просила задовольнити.

У судове засідання 09.07.2025 року з`явилися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 пояснила, що відповідачкою було відшкодовано суму франшизи у розмірі 3 200 грн.

ОСОБА_2 зазначила, що вона сплатила позивачці 3 200 грн, і погоджується сплатити позивачці половину судового збору, однак позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. не визнає.

Ухвалою суду від 09.07.2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в частині вимог про стягнення франшизи у розмірі 3 200 грн. закрито.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Судом встановлено, що 27.11.2024 о 10 год. 10 хв. за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 26 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata Lf д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюючи виїзд з прилеглої території, не впевнилася в безпечному бічному інтервалу та здійснила зіткнення з припаркованим транспортним засобом Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.10.2 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

23.12.2024 року у справі № 522/22349/24 постановою Приморського районного суду м. Одеси накладено на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 гривень в дохід держави без позбавленням права керування транспортними засобами. (а.с. 11)

Позивачка просить стягнути на свою користь 5 000 грн. моральної шкоди.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Судом з матеріалів справи встановлено, що у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 у ДТП, що призвели до пошкодження її автомобіля, позивачка була позбавлена право належного користування своїм автомобілем, позбавлена на виплату франшизи, та у зв`язку з наявністю суперечок з відповідачкою була вимушена витрачати свій час з метою захисту і поновлення своїх прав шляхом укладання договору з адвокатом для захисту своїх порушених прав та витрачати як власні грошові кошти, для врегулювання даного спору.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 статті 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено та підтверджено факт моральних страждань позивачки з боку відповідачки та виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості вважає за можливе стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 500 грн.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що позивачкою при подані позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується платіжною квитанцією № 6340-0021-2472-4754 від 22.01.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 605,60 грн. та стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10-13, 43, 49, 51, 64, 76-81, 89, 95, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжною квитанцією № 6340-0021-2472-4754 від 11.04.2025 року у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 14.07.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.