Справа № 545/3160/24
Провадження № 2-др/545/20/25
"15" липня 2025 р. м. Полтава
Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Зуб Т.О.,
за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,
відповідача-позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача-позивача- адвоката Ткаченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі 545/3160/24 за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Світлана Василівна, до ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин подружжя та визнання майна особистою приватною власністю,-
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09.07.2025 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко С.В., до ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку майна, як на частку в спільній сумісній власності подружжя в порядку поділу майна подружжя на квартиру АДРЕСА_1 ; відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин подружжя та визнання майна особистою приватною власністю- відмовити.

При цьому, при ухвалені рішення судом не вирішено питання про розподілу судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, які були заявлені представником ОСОБА_2 - адвокатом Ткаченко С.В., 03.07.2025 року надано заяву з додатками про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 29200,00 грн. (т. 3 а.с. 205-206, 207-210).

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Ткаченко А.В. 14.07.2025 року надана заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 7367,20 грн. (т. 3 а.с. 236-239, 240-243).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача- адвокат Ткаченко А.В. підтримала письмові заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, заявлених стороною позивача- відповідача, та просила відмовити у їх стягненні. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 7367,20 грн.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову- на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Ткаченко А.В. надані заперечення щодо стягнення з відповідача-позивача судових витрат, у яких, як на підставу відмови у їх задоволенні, оскільки заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає зазначеним критеріям співмірності, оскільки адвокатом Ткаченко С.В. було виконано незначний обсяг робіт та наданих послуг, що підтверджується наданим нею ж детальним описом робіт. Зазначені в детальному описі послуги значною мірою дублюють одна одну та є базовими (підготовчими) діями адвоката. Вважає, що витрати на підготовку позовної заяви в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. за роботу, яка переважно містить посилання на судову практику та норми законів, є завищеними і не відповідають витраченому часу адвоката. Щодо підготовки та подання до суду заяви про забезпечення позову- 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. зазначає, що заява про забезпечення позову- це стандартний процесуальний документ і її підготовка не вимагає глибокого дослідження чи значних часових витрат, як це може бути при складанні позовної заяви по суті спору. Ключовим видом роботи, що відображає активну участь адвоката у судовому процесі, є участь адвоката у 7 (семи) судових засіданнях по справі. Вартість у 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 коп. за участь адвоката у 7 (семи) судових засіданнях, що становить 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. за одне засідання є завищеною і не підлягає безумовному стягненню як судові витрати в повному обсязі з ОСОБА_1 . Сума у 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. виходить за межі ринкових показників, особливо для справ типової складності, де не потрібна екстраординарна підготовка чи участь. Щодо підготовки та подання до суду (в тому числі відправка іншій стороні) відзиву на зустрічний позов про встановлення режиму окремого проживання подружжя та визнання майна особистою приватною власністю- 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп. то ця сума є завищеною і не підлягає стягненню з іншої сторони в повному обсязі, оскільки відзив на зустрічний позов може вимагати детального аналізу, проте є надмірною для підготовки одного процесуального документа. Навіть враховуючи складність питання визнання майна особистою приватною власністю, що потребує посилань на відповідні докази та законодавство, така вартість значно перевищує середні розцінки за аналогічні послуги. Щодо заявленої суми в 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп. за підготовку адвокатського запиту то вона є необґрунтовано завищеною та такою, що не підлягає стягненню з іншої сторони у повному обсязі. Щодо заявленої суми в 600 (шістсот) гривень 00 коп. за підготовку та подання до суду клопотання про витребування доказів у Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та підготовки та подання до суду (в тому числі копія іншій стороні) клопотання про витребування доказів у КП «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради»- 600 (шістсот) гривень 00 коп. також вважає її необґрунтовано завищеною та такою, що не підлягає стягненню з іншої сторони у повному обсязі (т. 3 а.с. 229-234).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. (постанови Верховного Суду від 18.03.2021 року №910/15621/19 та від 28.04.2021 року №910/12591/18.)

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09.07.2025 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко С.В., до ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку майна, як на частку в спільній сумісній власності подружжя в порядку поділу майна подружжя на квартиру АДРЕСА_1 ; відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин подружжя та визнання майна особистою приватною власністю- відмовити.

Згідно п. 3.1 договору про надання професійної правничої допомоги № 65 від 11.07.2024 року (т. 3 а.с. 207) за правову допомогу клієнт сплачує адвокату договірну винагороду (гонорар), що обчислюється враховуючи об`єм фактично наданої правової допомоги та визначається сторонами в додаткових угодах до цього договору. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 11.07.2024 року (т. 3 а.с. 208), додаткової угоди № 2 від 05.10.2024 року (т. 3 а.с. 208 звор. бік), додаткової угоди № 3 від 05.11.2024 року (т. 3 а.с. 209), квитанцій до прибуткового касового ордера (т. 3 а.с. 210), її розмір складає: 29200,00 гривень.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №911/3386/17, від 11.12.2018 у справі №910/2170/18).

Якщо суд під час розгляду питання щодо витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18).

Враховуючи вищенаведене, суд, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, правова позиція сторін не змінювалася, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що стягненню на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених останнім судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин подружжя та визнання майна особистою приватною власністю, не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Світлана Василівна, до ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин подружжя та визнання майна особистою приватною власністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених ним судових витрат по оплаті судового збору та витрат на правничу допомогу- відмовити.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. О. Зуб