КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5079/24
Провадження № 2/488/553/25 р.
14.07.2025 року м. Миколаїв
Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною,
Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Щукіну Наталю Олегівну звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , де третіми особами виступають: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просила суд призначити її опікуном над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.07.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва 09.12.2013 року у справі №488/5487/13-ц.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №38 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
В свідоцтві про народження дитини батьком записано ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу між подружжям припинилось будь-яке спілкування, а після народження доньки батько навіть не забрав дитину з пологового будинку і станом на цей час жодного разу не виявив до неї свого батьківського піклування.
Позивач вважала, що зазначене є самостійною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, що передбачено п.1 ч.І ст.164 СК України.
Позивачка засвідчує, що у шлюбі її рідна сестра ОСОБА_5 прожила з ОСОБА_2 лише три місяці, спільне сімейне життя не склалось, а з моменту розірвання шлюбу вони з відповідачем ніколи не спілкувалась, донька його навіть не знає і ніколи про нього не запитувала. З самого народження малолітня ОСОБА_6 постійно проживала однією сім`єю з матір`ю та бабусею ОСОБА_7 та сьогодні знаходиться на повному утриманні бабусі.
Відповідач з часу народження Таїсії самоусунувся від свого батьківства, свої батьківські обов`язки по утриманню доньки жодного дня не виконував.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 (колишнє прізвище - ОСОБА_9 ), мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, в результаті авіаудару отримала травми не сумісні з життям, про що 23.09.2024 року складено відповідний актовий запис №701 та видано свідоцтво про смерть.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Миколаївській гімназії №47. Відповідно до довідки від 27.09.2024 року №320 виданої Миколаївською гімназією №47 вбачається, що за час навчання у гімназії зв`язок зі школою підтримувала мати ОСОБА_10 , бабуся ОСОБА_7 та сестра матері ОСОБА_1 . Батько дитини не цікавився навчальною діяльністю доньки та не підтримував зв`язок з закладом освіти.
За такого, позивач вважала, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, у зв`язку з тим, що позивач опікується дівчинкою, вважала за необхідне призначити її опікуном над племінницею.
Позивач, ОСОБА_1 (рідна сестра матері ОСОБА_6 ), вказала, що бере активну участь у житті дівчинки, виховує її, піклується про неї, забезпечує всім необхідним, допомагає їй у навчанні, займається її дозвіллям. Враховуючи, що бабусі через свій вік вже важко повноцінно займатися, вихованням дівчинки, а у позивачки є власний автомобіль, за допомогою якого вона допомагає своїй матері, позивачка возить племінницю на відпочинок та дозвілля.
ОСОБА_1 є працездатною особою, має житловий будинок у приватній власності.
Чоловік позивачки - ОСОБА_11 не заперечує проти встановлення опіки над малолітьною ОСОБА_3 .
Медичні висновки свідчать про те, що стан здоров`я позивача та її чоловіка задовільний та позивач може бути опікуном, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебувають.
Окрім того, позивач зазначила, що члени її сім`ї не заперечують щодо проживання в одному будинку з малолітньою ОСОБА_3 і зобов`язуються всіляко сприяти комфортному проживанню та емоційному розвитку дитини.
З урахуванням наведеного позивач звернулася до суду з позовом щодо позбавлення відповідача ОСОБА_2 , його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просила суд призначити її опікуном над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Копію ухвали надіслано сторонам.
Відповідач ОСОБА_2 , своїм правом на надання відзиву до суду проти задоволення позовних вимог не скористався, про слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання відповідача листоношею проставлена відмітка про відсутність останньої за місцем проживання.
Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Крім того, ухвалу суду від 13.11.2024 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.
В судове засідання, призначене 19.06.2025 року, сторони повідомлені своєчасно та належним чином не з`явилися.
Позивач та її представник в судове засідання, призначене 19.06.2025 року не з`явилися, від представника позивача - ОСОБА_12 надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Представник третьої особи, Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради в судове засідання, призначене 19.06.2025 року, не з`явився, подавав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 20.07.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано на підставі заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва 09.12.2013 року у справі №488/5487/13-ц.
У вказаному шлюбі народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №38 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції.
В свідоцтві про народження дитини матір`ю ОСОБА_10 , а батьком - ОСОБА_2 на підставі ст.122 Сімейного кодексу України. .
Після розірвання шлюбу між подружжям припинилось будь-яке спілкування, а відповідач з часу народження Таїсії самоусунувся від свого батьківства, свої батьківські обов`язки по утриманню доньки жодного дня не виконував.
Мати дитини зверталася до Корабельного районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про вилучення даних про батька, ОСОБА_13 , в актовому записі про народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, згідно висновку Корабельного районного у м. Миколаєві відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 07.12.2023 року, вилучити дані про батька можливо лише за рішенням суду відповідно до вимог ст. 138 Сімейного кодексу України та п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3. Але мати до суду не зверталася.
Крім того, Корабельним районним судом м. Миколаєва 03.11.2017 виданий судовий наказ про стягнення аліментів з громадянина ОСОБА_13 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві, ОСОБА_10 не отримувала аліменти від ОСОБА_13 на утримання доньки ОСОБА_6 , що підтверджується Довідкою виданою Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) Корабельним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві від 24.02.2021 року №5558745/108-37/11 .
Про відсутність участі у вихованні дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 також свідчить Довідка від 27.09.2024 року №320 виданої Миколаївською гімназією №47, з якої вбачається, що за час навчання у гімназії зв`язок зі школою підтримувала мати ОСОБА_10 , бабуся ОСОБА_7 та сестра матері ОСОБА_1 . Батько дитини не цікавився навчальною діяльністю доньки та не підтримував зв`язок з закладом освіти.
Відповідно до оповіщення сім`ї № 472 від 16.09.2024 року ОСОБА_8 (колишнє прізвище - ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 загинула мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну, в результаті авіаудару керованими авіаційними бомбами, отримала травми не сумісні з життям, про що 23.09.2024 року складено відповідний актовий запис №701 та Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 .
Наразі, дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з рідною тіткою по лінії матері, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на повному її утриманні.
ОСОБА_1 є працездатною особою, останнім місцем її роботи була посада адміністратора в комунальній установі «Центральний міський стадіон» та відповідно до довідки №260 від 15.10.2024 року виданої Комунальною установою «Центральний міський стадіон» мала заробітню плату в середньому розмірі 18 000, 00 гривень.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 24.10.2024 року, у приватній власності позивачки перебуває житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .
Чоловік позивачки - ОСОБА_11 не заперечує проти встановлення опіки над малолітьною ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку про стан здоров`я ОСОБА_1 виданого 09.10.2024 року Комунальним закладом Миколаївської міської ради «Центром первинної медикосанітарної допомоги №6» встановлено, що позивачка за станом свого здоров`я може бути опікуном. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.
За висновком Комунального закладу Миколаївської міської ради «Центру первинної медико-санітарної допомоги №6» від 14.10.2024 року підтверджено, що чоловік позивачки - ОСОБА_11 на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.
Отже, медичні висновки свідчать про те, що стан здоров`я позивача та її чоловіка задовільний та позивач може бути опікуном, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебувають.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 р. Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У своєму висновку Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради зазначив, що громадянин ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Останнє відоме місце проживання громадянина ОСОБА_13 : АДРЕСА_2 . Де, наразі, зареєстрований та проживає батько дитини службі не відомо.
Дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з рідною тіткою по лінії матері, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на повному її утриманні.
Мати дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 загинула, виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну.
Ще до народження дитини, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.12.2013 року, справа № 488/5487/13-й шлюб між батьками розірвано.
У 2014 році мати дитини зверталася до Корабельного районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про вилучення даних про батька, ОСОБА_13 , в актовому записі про народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, згідно висновку закладу, вилучити дані про батька можливо лише за рішенням суду відповідно до вимог ст. 138 Сімейного кодексу України та п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3. Але мати до суду не зверталася.
Корабельним районним судом м. Миколаєва 03.11.2017 виданий судовий наказ про стягнення аліментів з громадянина ОСОБА_13 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві, ОСОБА_10 не отримувала аліменти від ОСОБА_13 на утримання доньки ОСОБА_6 .
Службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради обстежені умови проживання малолітньої за адресою: АДРЕСА_1 та складено відповідний акт.
Тіткою створені належні умови для проживання, виховання та розвитку Таїсії. Під час відвідування родини, спеціалістами служби проведена бесіда з малолітньою, яка про батька не могла сказати нічого, так як жодного разу його не бачила та не знає.
Згідно довідки, наданої ОСОБА_14 гімназією № 47, за час навчання дитини в закладі, зв`язок підтримувала мати, бабуся та рідна тітка по лінії матері. Батька жодного разу в гімназії не бачили та не знають.
Згідно соціально-психологічного висновку, наданого Миколаївським міським центром соціальних служб, ОСОБА_6 , як свою сім`ю, сприймає себе, бабусю, сестру ОСОБА_15 , двоюрідну сестру ОСОБА_16 та тітку ОСОБА_17 . Стосунки з батьком є невизначеними, оскільки дитина його не бачила та не спілкувалася з ним. Між ОСОБА_6 та батьком відсутній психоемоційний зв`язок. Має прив`язаність до матері. Дитина знаходиться на стадії переживання горя та втрати у зв`язку зі смертю матері.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються, як ухилення ОСОБА_13 від виховання своєї дитини.
Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_13 відносно дитини розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дітей 24.04.2025 року на комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської міської ради за присутності матері.
Таким чином, на підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради наданого до суду, вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки: ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
При вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дітей є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема.
Судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Крім того суд вважає, що позовна вимога про призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітньою племінницею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилася без батьківського піклування, підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.
Згідно з ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Згідно з ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.
Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою або неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про встановлення опікуном ОСОБА_1 над малолітньою племінницею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які фактично вже перебуває під опікою тітки, є обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що остання піклується над племінницею, яка проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні, вона бажає бути її опікуном, та не має перешкод, передбачених ст. 212 СК України.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн., а тому він підлягає стягненню з відповідача.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись Законом України Про охорону дитинства, ст.ст. 150, 155, 164-166, 170 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 14, 259, 263-265, 268, 273, 280-289,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомо, адреса: АДРЕСА_3 ), батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Призначити опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомо, адреса: АДРЕСА_3 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомо, адреса: АДРЕСА_3 ;
Третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради,
Суддя Яна Анатоліївна Чернявська