Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/333/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі також - ТОВ «Бізнес позика») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 64 826,59 грн. заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02.07.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено договір про надання кредиту.

Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 31000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності.

Боржник свої зобов`язання за кредитним договором про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити частково позовну заяву та стягнути заборгованість у розмірі 42492,11 грн.. Вказує, що умовами кредитного договору від 02.07.2024 передбачено сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 4650,00 гривень.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

ТОВ "Бізнес Позика" не надало доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідачем сплачено на погашення заборгованості за кредитним договором 33497,89 грн., з яких на погашення кредиту - 3951,78 грн., на погашення процентів - 24896,11 грн., на погашення комісії - 4650,00 грн.

Таким чином, кошти в сумі 4650,00 грн. підлягають зарахуванню на погашення заборгованості по тілу кредиту.

В свою чергу, згідно з п. 3.2.3 Договору про надання кредиту № 467841-КС-004 від 02.07.2024 року (Графік платежів), Позичальник повинен сплатити кошти у наступному розмірі (усього):

-Проценти за користування кредитом (1) - 44990,00 грн.

-Частковий платіж основної суми (2) - 31000,00 грн.

-Комісія за надання Кредиту (3) - 4650,00 грн.

Загальний платіж (1+2+3) - 80640,00 грн.

Водночас, у загальний розмір заборгованості за кредитом не повинна включатись комісія за на кредиту у розмірі 4650,00 грн.

80640,00 грн. - 4650,00 грн. = 75990,00 грн. - загальний розмір, який повинен бути повернутий позичальником за кредитним договором.

Враховуючи, що у кредитному договорі встановлено фіксована сума до погашення боргу, зазначає, що розмір заборгованості повинен становити: 75990,00 грн. - 33497,89 грн. (загальний розмір коштів, внесених Позичальником) = 42492,11 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 42492,11 грн.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій вказує, що кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за Кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за Кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за Кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі.

При цьому, порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту.

Щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до умов Кредитного договору. Згідно п. 2.5. Кредитного договору комісія за надання Кредиту становить 4 650,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Звертає увагу, що у Кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування.

Також вказує, що, як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, заборгованість Відповідача за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не змінювалася (тобто проценти за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не нараховувалися).

Оскільки розрахунок заборгованості, який був доданий Позивачем до позовної заяви формується автоматично, програма автоматично «протягнула» дати після закінчення строку дії Кредитного договору до дати створення цього розрахунку заборгованості. Дата створення розрахунку заборгованості зазначена на його початку у першій таблиці.

Звертає увагу, що національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів за користування кредитом, які Позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України.

Посилання Позичальників на загальний принцип «розумності та добросовісності» не є правовою підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом, які Позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України.

Представник відповідача подав заперечення (на відповідь на відзив), в яких вказав, що фактично кредитор мав право нараховувати заборгованість по відсотках протягом встановленого строку кредитування - з 02.07.2024 по 17.12.2024, як було і зазначено у Договорі.

Однак, як вбачається з Розрахунку, який було долучено Позивачем до матеріалів Позовної заяви, нарахування заборгованості кредитор проводив до 08.02.2025, тобто, після закінчення строку кредитування.

В розрахунку не вказано, за якою процентною ставкою нараховані проценти, та за які періоди відбувалось нарахування відсотків за тією чи іншою відсотковою ставкою.

Також зазначає, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. Передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ст. 509 ч. 3 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.

Процесуальні дії суду

Ухвалою суду від 28.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано за клопотанням в АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" докази.

Фактичні обставини, встановлені судом

02.07.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір № 467841-КС-004 про надання кредиту.

Згідно п.2.1 договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 31 000,00 грн. (Тридцять одна тисяча грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила)

Строк, на який надається кредит: 24 тижнів (п.2.3 Договору). Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15101613, фіксована. (п. 2.4 Договору).

Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 4 650,00 грн. Нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту (п. 2.5 Договору).

Загальний розмір наданого Кредиту: 31 000,00 грн. Строк дії Договору: до 17.12.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 91 900,62 грн. Загальні витрати за Кредитом: 60 900,62 грн (п. 2.6 -2.9 Договору).

Дата видачі Кредиту 02.07.2024. Дата повернення Кредиту 17.12.2024 (п.2.12-2.13 договору).

У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.

Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору (п. 3.2.1-3.2.2 Договору).

Сторонами в розділі 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту (п.3.2.4 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної у п. 2.7 Договору (п.7.1 Договору).

Крім цього, інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором.

Перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН».

На виконання ухвали суду, АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" надав відповідь, якою підтвердив, що на ім`я відповідача в банку емітовано картку; згідно виписки підтверджується зарахування коштів за кредитним договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 33497,89 грн.

Станом на 08.02.2025 заборгованість за Договором становить 64 826,59 грн, та складається з:

- Суми прострочених платежів по тілу кредиту -27 048,22 грн;

-Суми прострочених платежів по процентах - 37 778,37 грн;

-Суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася (проценти після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що кредитні кошти були перераховані відповідачу, про що свідчать довідка та виписка про рух коштів по банківській картці відповідача.

Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Бізнес позика» суд вважає доведеним.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у повній мірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08.02.2025 становить 64 826,59 грн, та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту -27 048,22 грн; суми прострочених платежів по процентах - 37 778,37 грн.

Вказана заборгованість сформована станом на 17.12.2024 (відсотки нараховувались до цієї дати включно, відповідно до умов договору), після цієї дати відсотки не нараховуються, але погашення заборгованості також не відбувалось.

Водночас, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 33497,89 грн. (що враховано позивачем).

Відповідачем не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором та неналежне виконання ним умов договору щодо сплати заборгованості.

Тобто, розрахунок заборгованості, проведений позивачем, слід визнати правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору та фактично сплаченим відповідачем коштам.

Щодо позовних вимог в частині стягнення комісії за надання кредиту.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Сторони кредитного договору погодили сплату комісії за надання кредиту, що не суперечить наведеним вище вимогам закону.

З огляду на вказане, доводи відповідача про те, що у загальний розмір заборгованості за кредитом не повинна включатись комісія за надання кредиту, суд відхиляє, як такі, що необґрунтовані.

Щодо стягнення несправедливої (непропорційно великої) суми відсотків

Згідно з ч.1-2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 вказано про правильність висновків судів попередніх інстанцій про визнання недійсним спірного пункту договору (нарахування 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений у пункті 1.2 цього договору), оскільки визначений розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України.

У постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23, переглядаючи справу за позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, Верховний Суд зробив такі висновки: «під час розгляду справи суд апеляційної інстанції не спростував доводів ОСОБА_1 щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення, зазначивши лише про те, що позичальник із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не звертався. При цьому відсутність такого позову не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у цій справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів».

Також у цій постанові Верховний Суд вказав, що «вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦК України).

Зважаючи на викладене вище, сама по собі та обставина, що відповідачем не заявлено зустрічних позовних вимог про визнання окремих пунктів кредитного договору недійсними, не є перешкодою для суду у перевірці аргументів відповідача на предмет несправедливості умов кредитного договору.

З цього також слідує, що доводи позивача про те, що національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів за користування кредитом, є спростованими.

За наведеного суд вважає, що стягнення процентів у розмірі, що значно перевищує суму отриманого кредиту, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Позивач не спростував доводів відповідача щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення. У зв`язку з чим загальний розмір процентів слід встановити в сумі 31000 грн, що буде відповідати розміру тіла кредиту.

Водночас, відповідачем сплачено на погашення заборгованості за кредитним договором 33497,89 грн.

Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь позивача, становитиме 33152,11 грн.: 31000 грн. по тілу кредиту + 31000 грн. процентів + 4650 грн. комісії за видачу кредиту = 66 650 грн. - 33497,89 грн. сплачених коштів.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь позивача, становить 33152,11 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з огляду на те, що позов задоволено на 51,14% (33152,11 грн.*100%/64 826,59 грн.), на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1238,82 грн. (2422,40 грн.*51,14%/100%).

Керуючись ст.ст.81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33152 (тридцять три тисячі сто п`ятдесят дві) грн. 11 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 1238 (одна тисяча двісті тридцять вісім) грн. 82 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження: вул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, код ЄДРПОУ - 41084239.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 14.07.2025.

Суддя С. В. Васільєв