Справа № 154/589/25 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/609/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу і розміру стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2014 року. Шлюб між ними розірвано 20 березня 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 .

Позивачка зазначила, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 травня 2019 року ухвалено стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 04 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 також зазначила, що з дня ухвалення судового рішення її матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він має стабільний дохід та можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Покликаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 травня 2019 року та стягувати з ОСОБА_4 у її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

02 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Кромський М. В. подав суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, що підтверджується копією довідки № 1038 від 18 березня 2025 року та на даний час знаходиться у зоні активних бойових дій. На підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України просив суд провадження у цій справі зупинити.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 квітня 2025 року у цій справі у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кромського М. В. про зупинення провадження відмовлено.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зупинити провадження у цій справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у цій справі з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у встановлених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Будь-яка ухвала суду може бути переглянута в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала про відмову у зупиненні провадження у справі відсутня у переліку ухвал, визначеному частиною 1 статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина 2 статті 353 ЦПК України).

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не могла бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду щодо суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду щодо суті спору.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині 1 статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини 5 статті 357 ЦПК України.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду неодноразово звертала увагу на те, що тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку окремо або разом з рішенням суду (постанови Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 2-41/2006 та у справі № 520/14132/18).

Аналіз викладеної судової практики дає підстави для висновку, що хоча стаття 362 ЦПК України і не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкриття, процесуально вірними є рішення про закриття апеляційного провадження.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що закриття апеляційного провадження є єдиною належною процесуальною дією, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрито як помилкове.

Слід зазначити, що учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням.

Керуючись статтями 352, 358, 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу і розміру стягнення аліментів закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді