Справа № 215/6159/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

30.09.2024 ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами №-160684 від 09.12.2021, №5087147 від 04.10.2021 в розмірі 62424,82 грн. та понесені судові витрати, оскільки остання не виконує умови договорів.

В обґрунтування позову вказує, що 09.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №-160684 «Проста позика», на умовах визначених у вказаному договорі ОСОБА_1 надано кредит в сумі 3500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. В подальшому, 07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір №07/03/23 про відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» передало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № -160684. Згідно Реєстру Боржників до Договору №07/03/23 від 07.03.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № -160684 в розмірі 3609 грн., з яких: 3500 тіло кредиту, 109 грн. заборгованість за відсотками.

Крім того, 04.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5087147, відповідно до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у сумі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, зі встановленою комісією. Відповідно до договору факторингу №26/01-2022-83 від 26.01.2022, ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право вимоги до боржників, а ТОВ «МІЛОАН» приймає належні права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Далі, 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги. Згідно Реєстру Боржників до Договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №5087147 в розмірі 53268,82 грн., з яких: 9215 грн. - сума заборгованості за тілом; 43053,82 грн. - сума заборгованості за процентами, 1000 грн. сума заборгованості за комісіями.

На теперішній час заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами та комісія не сплачуються, у зв`язку з чим загальна заборгованість становить 62424,82 грн.

Стислий виклад позиції відповідача.

В своїй заяві про перегляд заочного рішення від 10.02.2025 позивач вказувала, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу, адже в жодних доказах не вказаний повний номер картки, на яку проводилось перерахування кредитних коштів. Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, так само як і розрахунку заборгованості, графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору, позивачем не надано.

Крім того, 21.04.2025 на адресу суду від представника відповідача, адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позов, в якому вона вказала, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позикодавцями було нараховано відсотки поза межами строку дії договору. Також зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують отримання відповідачем грошових коштів, відсутній розрахунок заборгованості. Відтак, надані позивачем розрахунки заборгованості та витяги з реєстру боржників до договрів факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості. Також вказує, що заявлена сума коштів у розмірі 16000 грн. за надання правової допомоги є завищеною, неспівмірною із складністю справи та підлягає зменшенню.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання представник позивача Німченко А.Р. не з`явилася, 04.06.2025 надала заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності. В судовому засіданні 03.06.2025 на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача, адвокат Стойка Р.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме просила задовольнити в частині стягнення заборгованості за договором №-160684 від 09.12.2021 за основною сумою боргу в розмірі 3500 грн. і 1365 грн. заборгованості по відсоткам, а також просить задовольнити в частині стягнення заборгованості за договором №5087147 від 04.10.2021 за основною сумою боргу в розмірі 10000 грн. та 2875 грн. заборгованості по відсоткам, оскільки сторони погодили строки дії договорів.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.02.2025 скасовано заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2025 по цивільній справі № 215/6159/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 09.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №-160684 «Проста позика», та паспорт споживчого кредиту, які було підписано електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі ОСОБА_1 надано кредит в сумі 3500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення (а.с. 6 а-12, 12 зворот-15).

Відповідно до квитанції №124266757 від 09.12.2021 ОСОБА_1 на виконання договору №-160684, 09.12.2021 було перераховано грошові кошти в розмірі 3500 на платіжну картку НОМЕР_1 , що також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» та наданою випискою по особовому рахунку (а.с. 23 зворот, 181-182).

З розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», -а.с. 24 зворот-29, вбачається, що заборгованість за Кредитним договором №-160684 станом на 07.03.2023 становить 3690 грн., що складається з: 3500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 190 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір №07/03/23 про відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» передало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № -160684, що також підтверджується реєстром боржників (а.с. 34-36).

Згідно Реєстру Боржників до Договору №07/03/23 від 07.03.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № -160684 в розмірі 3609 грн., з яких: 3500 тіло кредиту, 109 грн. заборгованість за відсотками (а.с.36 зворот-38, 44).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», борг ОСОБА_1 станом на 10.09.2024 за кредитним договором №-160684 становить 9156 грн., що складається з: 3500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 109 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 5547 грн. - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги (а.с. 33).

04.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5087147, та паспорт споживчого кредиту, підписані електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у сумі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,25 % за кожен день користування, за стандартною процентною ставкою 5%, зі встановленою комісією 1000 грн., строком на 23 дні, тобто до 27.10.2021 (а.с. 15 зворот-20, 20 зворот-21).

Згідно довідки про ідентифікацію, ОСОБА_1 отримала одноразовий ідентифікатор, яким підписано договір №5087147 від 04.10.2021 (а.с. 22 зворот).

Відповідно до платіжного доручення 57900552 від 04.10.2021, ТОВ «МІЛОАН» перерахував ОСОБА_1 на каотку №516791ХХХХХХ420 кредитні кошти в розмірі 10000 грн. за кредитним договором №5087147, що також підтверджується відповіддю АТ «ПУМБ» та наданою випискою по особовому рахунку (а.с. 24, 175-177).

З відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором №5087147 здійснювала сплати 02.11.2021, 16.11.2021, у зв`язку з чим було стягнуто комісії за пролонгацію (а.с. 30).

Відповідно до договору факторингу №26/01-2022-83 від 26.01.2022, ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право вимоги до боржників, а ТОВ «МІЛОАН» приймає належні права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно до витягу з Реєстру боржників від 26.01.2022 до Договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача по кредитному договору № 5087147 в розмірі 39907,07 грн., з яких: 9215 грн. - сума заборгованості за тілом; 29692,07 грн. - сума заборгованості за процентами, 1000 грн. сума заборгованості за комісіями (а.с. 38 зворот-41, 42-43, 45).

10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 46-49).

Згідно Реєстру Боржників до Договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №5087147 в розмірі 53268,82 грн., з яких: 9215 грн. - сума заборгованості за тілом; 43053,82 грн. - сума заборгованості за процентами, 1000 грн. сума заборгованості за комісіями (а.с. 50-51, 52).

Також, згідно розрахунку наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за кр.дог. №5087147 від 04.10.2021 станом на 10.09.2024 становить 53268,82 грн., яка складається з: 9215 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 43053,82 грн. - сума заборгованості за процентами, 1000 грн. сума заборгованості за комісіями (а.с. 32).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори були укладені в електронній формі, а тому на них поширюються вимоги ЗУ «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Так, судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що між Товариствами та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №-160684 від 09.12.2021 та Кредитний договір №5087147 від 04.10.2021, які було підписано електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаних договорах ОСОБА_1 було надано кредити, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, комісії та зі встановленими строками їх повернення.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство виконало зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти.

Так, до матеріалів справи додано квитанцію №124266757 від 09.12.2021 ОСОБА_1 на виконання договору №-160684, 09.12.2021 про перераховання грошових коштів в розмірі 3500 на платіжну картку НОМЕР_1 , що також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» та наданою випискою по особовому рахунку (а.с. 23 зворот, 181-182) та додано платіжне доручення №57900552 від 04.10.2021, згідно якого ТОВ «МІЛОАН» перерахувало ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_2 кредитні кошти в розмірі 10000 грн. за кредитним договором №5087147, що також підтверджується відповіддю АТ «ПУМБ» та наданою випискою по особовому рахунку (а.с. 24, 175-177), при цьому в кредитному договорі №-160684 від 09.12.2021 в реквізитах сторін ОСОБА_1 вказана платіжна картка № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів, тому посилання відповідача стосовно того, що кредитні кошти вона не отримувала, спростовуються наданими доказами та не заслуговують на увагу.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 15 січня 2025 року у справі №753/16762/15-ц факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Також, слід зауважити, що ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, тому відповідна операція була здійснена ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі укладеного між сторонами договору, що підтверджується інформаційним листом та квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якої 09.12.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 3 500,00 грн. на картку № НОМЕР_1 .

При цьому, судом встановлено, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача щодо ненадання доказів отримання відповідачем грошових коштів від позивача не заслуговують на увагу.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України) .

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Як вбачається, 09.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №-160684 «Проста позика», та паспорт споживчого кредиту, які було підписано електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі ОСОБА_1 надано кредит в сумі 3500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строком, який складає 20 днів, тобто до 29.12.2021 (а.с. 6 а-12, 12 зворот-15).

З розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», а.с. 24 зворот-29, вбачається, що заборгованість за Кредитним договором №-160684 станом на 07.03.2023 становить 3690 грн., що складається з: 3500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 190 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», борг ОСОБА_1 станом на 10.09.2024 за кредитним договором №-160684 становить 9156 грн., що складається з: 3500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 109 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 5547 грн. - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги (а.с. 33).

Суд звертає увагу, що згідно Договору позики №-160684 «Проста позика», ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» 09.12.2021 надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3500 грн. строком на 20 днів, тобто до 29.12.2021, та графіком нарахування процентів погодило відсотки за користування кредитом в розмірі 1360 грн., нарахування відсотків в сумі 5547 грн. поза визначеним строком кредиту буде суперечити вимогам договору, тому слід стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3609 грн., що складається з: 3500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 109 грн. заборгованість за нарахованими процентами, а в задоволенні частини позову щодо стягнення відсотків в сумі 5547 грн. відмовити.

Також, 04.10.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5087147, який було підписано електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у сумі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,25 % за кожен день користування, за стандартною процентною ставкою 5%, зі встановленою комісією 1000 грн., строком на 23 дні, тобто до 27.10.2021, що також узгоджується з умовами паспорту споживчого кредиту (а.с. 15 зворот-20, 20 зворот-21).

В даному випадку суд звертає увагу, що згідно Договору про споживчий кредит №5087147, ТОВ «МІЛОАН» 04.10.2021 надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10000 грн. строком на 23 дні, тобто до 27.10.2021, та графіком нарахування процентів визначило відсотки в розмірі 2875 грн. та комісії 1000 грн. станом на 27.10.2021.

Також, як вбачається, п. 2.3 Договору визначена Пролонгація строку кредитування: 2.3.1. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід?ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче:Строк продовження 3 дні -3,00 % комісії, 7 днів 5,00 ; комісії,15 днів 10,00% комісії. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором №5087147 здійснювала сплати 02.11.2021, 16.11.2021, у зв`язку з чим було стягнуто комісії за пролонгацію (а.с. 30).

Згідно розрахунку наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за кр.дог. №5087147 від 04.10.2021 станом на 10.09.2024 становить 53268,82 грн., яка складається з: 9215 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 43053,82 грн. - сума заборгованості за процентами, 1000 грн. сума заборгованості за комісіями (а.с. 32).

Оскільки відповідачем не було сплачено заборгованість по кредиту в передбачений договором строк, а саме до 27.10.2021, суд вважає, що відбулася пролонгація договору, що передбачено п. 2.3.1.1. та п. 2.3.1.2. Договору.

З наданих суду відомостей ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення вбачається, що ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №5087147 від 04.10.2021 було сплачено грошові кошти, які зараховувались: 02.11.2021 - 1375 грн. на погашення процентів, 500 грн. по тілу кредиту та 500 грн. по комісії, та 16.11.2021 було сплачено 285 грн. по тілу кредиту, 965 грн. за відсотками та 285 грн. по комісії (а.с. 30).

Згідно п. 2.3.1.2 Договору, збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи умови договору, суд вважає, що нарахування відсотків в сумі 13361,75 грн. суперечить п. 2.3.1.1. та п. 2.3.1.2. Договору, тому слід стягнути з відповідача 9215 грн. заборгованості по тілу кредиту, 29692,07 грн. заборгованості по відсоткам та 1000 грн. по комісії, що буде відповідати умовам, які погодили сторони при підписанні Договору №5087147 від 04.10.2021, тому в задоволенні іншої частини позову слід відмовити.

Як вбачається, з договору факторингу №26/01-2022-83 від 26.01.2022, ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право вимоги до боржників, а ТОВ «МІЛОАН» прийняло належні права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно до витягу з Реєстру боржників від 26.01.2022 до Договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача по кредитному договору № 5087147 (а.с. 38 зворот-41, 42-43, 45).

В подальшому, 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 46-49).

Крім того, 07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір №07/03/23 про відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» передало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № -160684, що також підтверджується реєстром боржників (а.с. 34-36).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договорам.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.

Оскільки ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконала, в строки, передбачені графіком погашення кредитів, кредити та відсотки за їх користування не сплатила в повному обсязі, чим порушила умови кредитних договорів, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами всього в розмірі 43516,07 грн.

Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», яким сторони погодили вид та вартість послуг, також надано прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги №25 від 05.07.2024 та витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024, згідно яких адвокатське об`єднання надали послуги з консультації та складання позовної заяви про стягнення заборгованості заборгованості на суму 16000 грн. (а.с. 56 зворот-57, 58, 59, 60).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу, та відповідно до вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, клопотання представника відповідача про зменшення розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу, а також розмір задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн., що буде співмірним складності справи та наданим адвокатом послугам.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2110,82 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 207 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість в розмірі всього 43516,07 грн., а саме за Договором позики №-160684 від 09.12.2021 в розмірі 3609 грн., що складається з: 3500 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 109 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; та за Договором про споживчий кредит №5087147 від 04.10.2021 в розмірі 39907,07 грн., яка складається з: 9215 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 29692,07 грн. - сума заборгованості за процентами, 1000 грн. сума заборгованості за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір в розмірі 2110,82 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15 липня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження за адресою: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: