Справа № 331/1122/25
Провадження № 2/331/1380/2025
У Х В А Л А

про продовження строку

для усунення недоліків позовної заяви

09 червня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Універсал Банк», в особі представника Павленка Сергія Валерійовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2025 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк», в особі представника Павленка Сергія Валерійовича, який діє на підставі довіреності № 247-ЮД1 від 15 грудня 2023 року, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 53213 грн. 23 коп.та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 лютого 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для сплати судового збору, надання квитанції про сплату судового збору та усунення недоліків позовної заяви.

Так, до матеріалів позовної заяви представником позивача було долучено платіжну інструкцію № CF_81060 від 10.07.2024року щодо сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. платником АТ «Універсал Банк».

Разом з тим, відповідно до довідки спеціаліста суду Антоніни Груби, платіжна інструкція № CF_81060 від 10.07.2024року про сплату судового збору у сумі 3028 грн. 00 коп. від платника АТ «Універсал Банк» за подання заяви (про стягнення заборгованості) подана повторно та була приєднана до справи № 331/4632/24 (провадження 2/331/355/2025).

Зазначене вище свідчить про те, що платіжна інструкція № CF_81060 від 10.07.2024 року прикріплена та обліковується в іншій цивільній справі № 331/4632/24 (провадження № 2/331/355/2025).

Необхідно зауважити, що у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час ухвалення оскаржуваних у цій справі судових рішень стаття 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

Таким чином, у цьому випадку позивач також має право повернути сплачений ним судовий збір, відповідно до платіжної інструкції № CF_81060 від 10.07.2024року. Однак, така платіжна інструкція не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у цій справі, так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Отже, вищезазначене свідчить про те, що позовну заяву подано до суду без дотримання вимог частин 3 та 4 статті 177 ЦПК України, положеннями якої передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1) пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою встановлена ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць в розмірі, зокрема, з 01 січня 3028,00 грн.

Отже, за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою встановлена ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 3028,00 грн. і не більше 1059800,00 грн.

Так, при зверненні до суду з позовною заявою позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

За правилами статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також, слід зазначити, що позивач не скористався правом звернутись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати в порядку, передбаченому ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Крім того, в ухвалі суду від 28 лютого 2025 року звернуто увагу позивач на положення ч. 5 ст. 177 ЦПК України, згідно якої позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Між тим, у додатках до позовної заяви зазначено, що представник позивача надає суду копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 13.02.2018 року.

Однак, замість вказаної Анкети-заяви від 13.02.2018 року, до позовної заяви додано копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 02.11.2018 року.

Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що відповідачем ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 13.02.2018 року, в якій відповідач своїм підписом прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Проте, представником позивача не додано до позовної заяви копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 13.02.2018 року.

Увизначений строк та на момент постанови цієї ухвали, позивачем не виконано вимоги, які зазначені в ухвалі суду від 28 лютого 2025 року, а також відсутня інформація щодо отримання позивачем копії вказаної вище ухвали.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно частини 6 статті 127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення доступу позивача до правосуддя та для забезпечення можливості реалізації конституційного права на захист своїх прав та інтересів у судовому порядку судом, встановленим законом, суд приходить до висновку про доцільність за власною ініціативою продовжити процесуальний строк встановлений в ухвалі суду від 28 лютого 2025 року для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 120, 127, 175, 177, 185, 258, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити позивачу Акціонерному товариству «Універсал Банк» строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 лютого 2025 року, встановивши позивачуп`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору, надання квитанції про сплату судового збору і усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання нею вимог, викладених в ухвалі суду від 28 лютого 2025 року, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун