ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/129/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"15" липня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Котенко Р. В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Удовиченка Дениса Григоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способів участі батька у вихованні дитини

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник позивача адвокат Удовиченко Денис Григорович із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Разом з позовом представником позивача була подана заява про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 липня 2025 року для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Котенко Р. В.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09 липня 2025 року заяву про забезпечення позову передано судді Котенко Р. В.

У позовній заяві представник позивача, посилаючись на чинення перешкод відповідачкою позивачу у побаченнях та спілкуванні з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить визначити позивачу такі способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, а саме шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною:

-кожної 1-ї, 3-ї та 5-ї суботи місяця з 12:00 до 18:00 год.;

-кожної 2-ї та 4-ї неділі місяця з 12:00 до 18:00 год.;

-спільний відпочинок: 2 (два) тижні літніх канікул та 1 (один) тиждень зимових канікул дитина проводить з батьком;

-на день народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати можливість побачення з дитиною для привітання в першій половині дня (в межах 5 (п`яти) годин);

-на день народження батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , першу половину дня дитина проводить разом з батьком;

-необмежене спілкування батька з донькою ОСОБА_3 засобами телефонного, поштового, електронного, відео зв`язку тощо, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

-зобов`язати матір ОСОБА_2 на вимогу батька дитини ОСОБА_1 надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання;

-зобов`язати матір ОСОБА_2 повідомляти батька дитини ОСОБА_1 про термін від`їзду за межі області проживання дитини, за кордон та повідомляти про зміну місця проживання дитини;

-зобов`язати матір за один день до дня зустрічі батька з донькою надати йому точну інформацію щодо фактичного місця перебування, а у разі настання таких змін повідомити про це особисто батька за допомогою мобільного зв`язку.

У заяві про забезпечення позову представник позивача адвокат Удовиченко Денис Григорович зазначає, що під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 . 25 березня 2025 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано повторне свідоцтво про народження ОСОБА_3 та внесено зміни до актового запису № 39 від 11.01.2022 щодо батька, а саме зазначено батьком ОСОБА_1 . З березня 2023 року Позивач та Відповідач перестали проживати разом. Донька - ОСОБА_3 , залишилась проживати разом з Відповідачем. Після того як Позивач та Відповідач почали жити окремо, Позивач приїздив до доньки, проводив з нею час (гуляв, відвідував дитячі майданчики тощо). З червня 2024 року Відповідачка перестала давати бачитись та спілкуватись Позивачу з донькою. При цьому Позивач постійно надавав та продовжує надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Наразі сплачує аліменти на підставі судового наказу. На даний час Відповідачка не дає бачитись та спілкуватись Позивачу з дитиною, ігнорує його прохання на побачення з дочкою. Представник позивача зазначає, що забезпечення позову спрямоване на недопущення втрати емоційного зв`язку між батьком та дитиною, а також на гарантування можливості реалізації заявлених позовних вимог (у разі їх задоволення), адже виконання рішення суду може стати взагалі неможливим у зв`язку із втратою безпосереднього емоційного контакту між батьком та донькою. Посилається на те, що неможливість на теперішній час спілкуватись із власною дитиною за умови тривалого судового розгляду, остаточно призведе до втрати психоемоційного контакту, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову. Вказує, що на даний час, не існує жодних негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення шляхом встановлення побачень батька з дитиною, а негативним наслідком від невжиття заходів забезпечення позову є втрата емоційного зв`язку між батьком та донькою. Відтак, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового графіку побачень, до набрання законної сили судовим рішенням у справі, ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 2, 4 субота кожного місяця з 15.00 до 18.00 години включно у присутності матері та шляхом застосування будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, електронного, відеозв`язку тощо, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування) кожних понеділка та середи місяця протягом однієї години з урахуванням графіку та режиму дня дитини.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Частиною 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Вирішення батьками питань щодо виховання дитини врегульовано ст. 157 Сімейного Кодексу України, нормами якої передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Нормами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюється право дитини на контакт з батьками, які проживають окремо. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hant v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04.09.2018 ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 752/13587/20 (провадження № 61-2036св23) вказано, що «необхідність поновлення та підтримання контакту матері з дитиною, у тому числі під час розгляду спору по суті. Зустрічі матері з дочкою та їх спілкування мали б сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків ОСОБА_1 з малолітньою дочкою, що відповідає законним інтересам дитини. Крім того, враховуючи предмет спору, який виник між сторонами, обраний вид забезпечення позову є доцільним та співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника та утруднити виконання рішення суду в майбутньому. Отже, у справі належним чином обґрунтована необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, застосованих апеляційним судом. При цьому забезпечення найкращих інтересів дитини не виключає можливого втручання у приватне та сімейне життя одного з батьків дитини і не завжди може відповідати найкращим інтересам одного з батьків (постанова Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 686/8535/20)».

Також, у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20 Верховний Суд вказав, що створювані одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже в такому разі поведінка того із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2023 року у справі № 761/6214/23.

У постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19, Верховний Суд звернув увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, необхідність сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з матір`ю повинна переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із нею. А тому з метою запобігання втраті емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршенню між ними психоемоційного зв`язку на період розгляду справи у суді та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини Верховний Суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах.

З огляду на вказані норми матеріального права та беручи до уваги наведені правові висновки Верховного Суду та ЄСПЛ, батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини.

Забезпечення позову у спорах між батьками щодо їх участі в житті дітей - це підтримання емоційного зв`язку з тим з батьків, з ким діти не проживають, для чого такі особи повинні мати можливість регулярного спілкування з дитиною з огляду на потреби й інтереси дітей. У справах щодо дітей забезпечення позову, як правило, покликане запобігти відчуженню одного з батьків та зберегти його контакт з дитиною, так як відчуження одного з батьків є формою психологічного насилля над дитиною.

Проаналізувавши доводи представника позивача щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову та дослідивши подані до суду докази, суд дійшов переконання, що між сторонами дійсно виник спір щодо участі Відповідача у вихованні його доньки ОСОБА_4 .

Що стосується заборони процесуальними нормами вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Запропонований у заяві про забезпечення позову графік побачень загалом не співпадає з вимогами, що заявлені у позові, а отже, вимоги заяви про забезпечення позову не можуть вважатися тотожними до позовних вимог та є з ними співмірними.

Отже, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням права батька на спілкування з дитиною, його ставлення до виконання своїх обов`язків, відсутність підстав, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що їх зустрічі будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з його малолітньою дитиною, і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що з метою запобігання втраті емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, погіршенню психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді, який може бути тривалим, забезпечення позову шляхом забезпечення спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем шляхом зустрічей за тимчасовим графіком та спілкування за допомогою каналів телекомунікаційного зв`язку відповідає нормам процесуального права.

Разом з цим, суд вважає, що визначення часу спілкування дитини та батька за допомогою каналів телекомунікаційного зв`язку протягом однієї години може бути обтяжливою умовою з огляду на вік дитини, у зв`язку із чим заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає, що часткове задоволення заяви про забезпечення позову у справі про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини не порушує права відповідачки, як матері, оскільки забезпечення позову є процесуальною дією тимчасового характеру, а не вирішенням спору по суті.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Удовиченка Дениса Григоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способів участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.

Встановити тимчасовий графік побачень та спілкування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі, таким чином:

- друга, четверта субота кожного місяця з 15.00 до 18.00 години включно у присутності матері;

- спілкування шляхом застосування будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, електронного, відеозв`язку тощо, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування) кожного понеділка та кожної середи місяця з урахуванням графіку та режиму дня дитини.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Стягувач (позивач): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Боржник (відповідач): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Р. В. Котенко