Справа № 174/652/25
п/с № 2/174/357/2025
11 липня 2025 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ілюшик І.А.,
за участю: секретаря Троцько О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири, -
ОСОБА_1 , звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач по справі є його рідною донькою. 14.08.2002 року ними, у порядку приватизації житла, на праві спільної сумісної власності отримано трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим 14.08.2002 року на підставі розпорядження міського голови міста Вільногірськ від 13 серпня 2002 року № 59-р.
У зв`язку з тим, що зазначена квартира знаходиться у їхньої з донькою у спільній сумісній власності без виділення часток він в повному обсязі позбавлений можливості використовувати свої права власника (укладати договори з комунальними службами, відчуджувати належну йому частку, тощо).
За цих підстав він вимушений звернутися з цим позовом до суду для визнання за ним права власності на належну йому частку квартири.
Ухвалою від 13.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.
За наявності передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до технічної документації, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , замовник є ОСОБА_1 ( а.с. 8-11).
Відповідно до копії інформаційної довідки КП «БТІ» Вільногірської міської ради, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право власності за: ОСОБА_1 , приватна спільна часткова 1/2 частка та ОСОБА_1 , приватна спільна часткова 1/2 частка ( а.с. 12).
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільно-сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 14).
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Згідно правової позиції викладеної у постанові ВП ВС від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ (ст. 367 ЦК України) з визначенням розміру виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися в результаті його поділу й належать позивачеві та відповідачеві.
Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Отже, судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 набута сторонами по справі в порядку приватизації за їх спільною заявою у спільну сумісну власність. Частки кожної із сторін у спільній власності є рівними, а саме в розмірі по 1/2 частки.
Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири по АДРЕСА_1 та припинення права спільної сумісної власності на зазначену квартиру, що на думку суду не буде виходом за межі позовних вимог враховуючи підстави позову.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири - задовольнити.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Вільногірського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області І.А.Ілюшик