Справа № 127/2-1854/10
Провадження № 22-ц/801/1587/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокуСправа № 127/2-1854/10м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Рибчинського В. П., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

боржник ОСОБА_1 ,

заявник Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2025 року, постановлену у складі судді Федчишена С. А.,

встановив:

Короткий зміст вимог

У травні 2025 року головний державний виконавець Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 60194308 з примусового виконання виконавчого документа, за яким відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 16 033,79 доларів США, що станом на 29 жовтня 2010 року еквівалентно 126 852,93 грн, судовий збір та витрати на ІТЗ в розмірі 1 388,53грн.

Оскільки своїх зобов`язань боржник не виконує, будь-якого рухомого та нерухомого майна на праві власності немає, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань покладених рішенням суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2025 року подання задоволено та було вирішено тимчасово обмежити боржника громадянку України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал», покладених рішенням Староміського районного суду м. Вінниця у справі № 2-1854/10 від 08 грудня 2010року.

При цьому суд першої інстанції виходив із наявності у боржника ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених судовим рішенням та її ухилення від їх добровільного виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2025 року апеляційна скарга залишена без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року справу призначено до розгляду на 10 липня 2025 року о 10 год 00 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року судді Голота Л. О., Копаничук С. Г. замінені на суддів Сопруна В. В., Рибчинського В. П.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що на її утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2008 р. н., ОСОБА_5 , 2010 р. н., ОСОБА_6 , 2016 р. н.

Чоловік ОСОБА_1 тимчасово перебуває за межами України, тож вона є єдиним опікуном дітей.

У зв`язку з цим обмеження її права на виїзд створює загрозу порушення прав дітей на належне піклування, захист та забезпечення, гарантованих Конституцією та законами України.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб як найскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України по суті це забезпечувальний захід виконання судового рішення про стягнення суми боргу.

Закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду фізичної особи боржника здійснюється у разі погашення суми боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження

Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду у цій справі від 03 жовтня 2017 року було замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у виконавчому проваджені щодо виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 08.12.2010р. по справі № 2-1854/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції заборгованості за кредитним договором в сумі 16 033 доларів США 79 центів, еквівалент в гривнях станом на 29.10.2010 року складає 126852 грн. 93 коп., судовий збір в розмірі 1268 грн. 53 коп. та витрати з інформаційно - технічного розгляду справи в розмірі 120 грн.

На виконанні в Третьому відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 60194308 з примусового виконання виконавчого документа, за яким відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 16 033,79 доларів США, що станом на 29 жовтня 2010 року еквівалентно 126 852,93грн, судовий збір та витрати на ІТЗ в розмірі 1 388,53грн.

Матеріалами справи підтверджується обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності заборгованості, відкритого виконавчого провадження та подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України.

Станом на час розгляду подання рішення суду не виконане.

Оскільки, боржник не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання, а виконавець вчинив всі дії, передбачені законом, у такому разі обставини свідчать, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги про те, що задоволення подання державного виконавця несе загрозу порушення прав дітей боржника на належне піклування, захист та забезпечення, гарантованих Конституцією та законами України, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки виконавцем були здійснені всі заходи по виконанню рішення суду, а тому тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України залишилося єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення та впливу на боржника для виконання ним обов`язків.

Окрім того, як зазначає сама ОСОБА_1 , у дітей є батько, який не позбавлений можливості виконувати свої батьківські обов`язки та піклуватися про дітей.

Апеляційний суд наголошує, що застосоване обмеження не є порушенням права на свободу пересування, гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки є тимчасовим заходом, передбаченим законом (тобто легітимним обмеженням), переслідує легітимну мету гарантування повернення боржником боргу на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що добровільно боржником не виконується, та з примусового виконання якого існує відкрите виконавче провадження.

Обмеження у праві виїзду за межі України спонукатиме боржника ОСОБА_1 до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів.

Також, в процесі виконання рішення суду боржник вправі порушити перед судом питання про скасування відповідних обмежень у разі зміни обставин, що були підставою для їх вжиття.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення подання державного виконавця.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2025 рок залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді В. В. Сопрун

В. П. Рибчинський