Справа № 488/5240/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участю секретаря Сивкович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсон в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів на навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в листопаді 2024 року звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання на курсах підготовки водіїв тролейбуса в сумі 55881,12 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.12.2023 відповідач звернувся до керівника Комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» з заявою про прийняття його в учбово-виробничий центр на курси з підготовки водіїв тролейбуса з 11.12.2023. Позивач уклав з відповідачем договір № 536 від 11.12.2023 про надання послуги із навчання відповідача за професією водій тролейбуса. Строк навчання 14 тижнів. Відповідач відвідувала заняття з 11.12.2023 по 13.03.2024 включно. Наказом № 81/К від 13.03.2023 року визначено, що відповідач закінчила курси навчання водіїв тролейбуса, склала державну кваліфікаційну атестацію та отримала кваліфікацію «Водій тролейбуса 3 класу». Цим же наказом відповідача було відраховано з групи здобувачів освіти у зв`язку із закінченням повного курсу навчання. Згідно з умовами Договорів №536 та №536 відповідач зобов`язалася після закінчення навчання і складання іспитів відпрацювати на підприємстві не менше 2 років. Однак, свої зобов`язання по договору не виконала, не відпрацювала на підприємстві 2 роки. Оскільки відповідачем було завдано позивачу матеріальну шкоду підприємству, у зв`язку з порушенням нею своїх зобов`язань за договором №537 від 11.12.2023 року складає 55881,12 грн, згідно з фактичним кошторисом витрат на навчання здобувача освіти на курсах підготовки водіїв тролейбуса, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.11.2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.01.2025 року відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

17.03.2025 року від представника відповідача адвоката Черевко Н.О. надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідач не заперечує факту закінчення курсів з навчання водіїв тролейбуса та отримання відповідної кваліфікації, 12.04.2024 року відповідач була прийнята на роботу водія тролейбуса, проте, в подальшому виникли обставини, на які вона не могла впливати та які унеможливлювали подальше продовження роботи та виконання нею зобов`язань за договором, погіршився стан здоров`я її батька, та виникла необхідність у постійному сторонньому догляду за ним. Крім того, сама ОСОБА_1 під час роботи у позивача виявила у себе сильні головні болі, нудоту, частий пульс. В подальшому за результатами низки обстежень відповідач втратила придатність для керування тролейбусом. Із наданого попереднього кошторису не видається можливим встановити саме витрати на підготовку відповідача, позивачем не було нараховано та виплачено соціальної стипендії.

01.04.2025 року представником позивача було направлено відповідь на відзив, в якій остання заперечує щодо доводів відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги, оскільки 30.08.2024 року відповідач власноруч написала розписку позивачу, в якій визнала факт порушення умов укладених договорів та зобов`язалась добровільно погашати заборгованість. Жодних посилань на неможливість повернути кошти за навчання не зазначила. Як свідчать табелі обліку використання робочого часу за червень та липень 2024 року, відповідач у вказаний нею період з 20.06.2024 по 10.07.2024 була тривалий час відсутня на робочому місці через прогули, та через знаходження у відпустці без збереження заробітної плати, а також із нез?ясованих причин. Таким чином, зазначене у відзиві відповідачем про знаходження її у цей час на лікарняному спростовується наданими доказами позивачем. Відповідно до поданої відповідачем заяви про звільнення від 03.09.2024 року вбачається лише її власне волевиявлення на припинення трудових відносин із позивачем. Жодних посилань на стан здоров?я та неможливість через це виконання трудових обов?язків, як те передбачає ст.39 КЗпП України, нею не зазначено. Так само як і відсутні будь-які заяви до позивача в період її працевлаштування щодо незадовільного стану здоров?я. Посилання відповідача на те, що позивачем не надано до суду довідки про її стан здоров?я, які вона нібито надавала, є необґрунтованим та маніпулятивним, оскільки дата видачі довідки ТОВ «НІКОМЕД-ПЛЮС» вказана 30.12.2024 року, тобто через майже 4 місяці після подання заяви та послідуючого прийняття наказу про її звільнення. Посилання відповідача на те, що долучений до позову попередній кошторис витрат на професійне навчання водіїв тролейбусу не дає можливість встановити витрати на навчання відповідача, не відповідає фактичним витратам та є неналежним доказом, також є неспроможними, оскільки умовами укладеного між сторонами договору на надання послуг із навчання чітко передбачений розмір суми, яка підлягає відшкодуванню підприємству у випадку порушення відповідачкою умов договору, зокрема у разі дострокового звільнення. Пункт Договору, укладеного між сторонами, яким передбачений розмір витрат КП ММР «Миколаївелектротранс» на навчання, відповідачкою в установленому законом порядку не оспорювався. Окрім того, відповідач до початку навчання була ознайомлена з кошторисом витрат на навчання, дала особисту згоду на укладання договорів, та не оспорювала розмір витрат на її навчання.

02.04.2025 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення у яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними в справі доказами.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, 04.06.2025 року подала суду заяву про розгляд справи без її участі, за наявними у справі доказами.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до керівника КП ММР «Миколаївелектротранс» із заявою про прийняття її в учбово-виробничий центр на курси з підготовки водіїв тролейбуса, що підтверджується копією її заяви від 11.12.2023.

Між позивачем та відповідачем 11.12.2023 було укладено договори №536 про надання послуг із навчання та №537 про відпрацювання за сплату за навчання. 11.12.2023 наказом №461/К-тр відповідачку було прийнято на курси з підготовки водіїв та 13.03.2024 наказом №81/К-тр визнано відповідача таким, який закінчив навчання, отримавши кваліфікацію «водій тролейбуса 3 класу».

Згідно наказу № 139К-тр від 11.04.2024 відповідача прийнято на роботу водієм тролейбуса КП ММР «Миколаївелектротранс» на підставі її заяви.

Відповідно п. 2.3 Договору №536 та п.1.1, п.2.5 Договору №537 від 11.12.2023, укладених сторонами, ОСОБА_1 , в забезпечення безкоштовного навчання, зобов`язувалась відпрацювати на підприємстві не менше 2 років з моменту закінчення навчання.

Однак, відпрацювавши з 11.04.2024 року по 03.09.2024 року, відповідач звільнилася з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією наказу підприємства №377/К-тр від 03.09.2024 року. Причиною звільнення, згідно наданих пояснень суду, зазначила погіршення стану здоров`я з посиланням на висновок лікарсько-консультативної комісії та медичні довідки про обстеження.

Згідно розписки ОСОБА_1 від 30.08.2024 року остання зобов`язалась щомісячно, починаючи з 01.10.2024 року вносити в касу підприємства або перераховувати на рахунок підприємства 3000 грн до повної виплати боргу по витратам за її навчання 55881,12 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про зайнятість населення» у разі відмови працівника або іншої особи відпрацювати в роботодавця протягом погодженого з ним строку, звільнення з роботи до закінчення такого строку працівник або інша особа зобов`язані відшкодувати роботодавцю витрати, пов`язані з оплатою навчання, або їх частину пропорційно відпрацьованому строку на умовах, що визначаються договором. Працівник або інша особа не зобов`язані відшкодовувати роботодавцю витрати, пов`язані з навчанням, якщо вони не стали до роботи або були звільнені з роботи з таких підстав: 1) установлення інвалідності; 2) звільнення за ініціативою роботодавця, що не пов`язане з учиненням працівником протиправних дій; 3) призов на військову службу чи направлення на альтернативну (невійськову) службу; 4) за власною ініціативою у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства, колективних угод, колективного або трудового договору; 5) догляд за дитиною з інвалідністю та (або) особою з інвалідністю I групи (незалежно від причини інвалідності).

Ураховуючи відсутність жодної з причин, які, згідно Закону, давали б право відповідачу не відшкодовувати роботодавцю витрати, пов`язані з навчанням, звернення позивача з даним позовом не є безпідставним.

Згідно попереднього кошторису витрат на професійне навчання водіїв тролейбусу, затвердженого директором КП ММР «Миколаївелектротранс» від грудня 2023 року, витрати на навчання 1 здобувача освіти за весь період складає 55881,12 грн. Ця ж сума зазначена у п.2.2 Договору №356 від 11.12.2023 року і на неї ж міститься посилання у п.2.3 Договору №537 від 11.12.2023 року, які підписані сторонами.

Умовами Договору №537 від 11.12.2023 року, а саме п. 2.6, передбачено, що у випадку розірвання відповідачем з власної ініціативи трудових відносин до закінчення 2-річного строку відпрацювання, він зобов`язується відшкодувати КП ММР «Миколаївелектротранс» повний розмір здійснених підприємством витрат на його навчання.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У договорі №537 від 11.12.2023 року, який підписано позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень до його змісту, інших відомостей суду не надано, відсутні будь-які посилання на форс-мажорні обставини, які б звільняли відповідача від відшкодування витрат за навчання у разі розірвання договору з її вини. Підписавши вказаний договір ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання з відшкодування позивачу повного розміру здійснених позивачем витрат на навчання, яке не виконала.

З огляду на вищезазначене, суд вважає доведеним посилання позивача, щодо надання відповідачу освітніх послуг за договором від №536 та №537 від 11.12.2023 року та те, що відповідач порушила умови договору, не відпрацювавши на підприємстві обумовлений договором термін водієм тролейбусу з причин, які не зазначені в ч. 5 ст. 34 ЗУ «Про зайнятість населення» та наділяли б її правом не відшкодовувати роботодавцю витрати за навчання.

Посилання відповідача на те, що долучений до позову попередній кошторис витрат на професійне навчання водіїв тролейбусу не дає можливість встановити витрати на навчання відповідача, не відповідає фактичним витратам та є неналежним доказом, суд не приймає до уваги, оскільки умовами укладеного між сторонами договору на надання послуг із навчання чітко передбачений розмір суми, яка підлягає відшкодуванню підприємству у випадку порушення відповідачем умов договору, зокрема у разі дострокового звільнення.

Отже, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією №1788 від 15.08.2024.

Керуючись статтями 10, 18,76, 279, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, статтями 526, 610, 611, 629, ЦК України, ч. 5 ст. 34 ЗУ «Про зайнятість населення», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» витрат на навчання на курсах підготовки водіїв тролейбуса в сумі 55881 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одну) гривню 12 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок в рахунок сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Найменування сторін:

Позивач: Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», адреса: 54020, м. Миколаїв, вул. Андреєва-Палагнюка, 17, Код .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 04.06.2025 року

Суддя Я.В. Шестакова