Провадження № 2-н/470/191/25
Справа № 470/631/25
У Х В А Л А

14 липня 2025 року с-ще Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Орлова С. Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2025 року заявник звернувся до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу, у якій зазначив що в період з 25 червня 2014 року по 30 травня 2025 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Дослідне господарство «Реконструкція» селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення", що підтверджується записами в його трудовій книжці. Під час перебування у трудових відносинах з боржником йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 97266,88 грн, зв`язку з відсутністю фінансування. 30 травня 2025 року він був звільнений з посади начальника охорони за угодою сторін. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд видати судовий наказ про стягнення з ДП «ДГ «Реконструкція» Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 97266,88 грн.

Частиною 1 ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Частиною 3 статті 19 ЦПК України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Крім того, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011 року, до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Таким чином, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, зокрема, довідки бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо, які оформленні належним чином.

Окрім того, стаття 163 ЦПК України встановлює форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Зокрема, відповідно до п.п. 4, 5 ч.2 зазначеної статті у заяві повинно бути зазначено: 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України).

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

В обґрунтування поданої заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначив, що роботодавець не виплатив йому нараховану заробітну плату. Як доказ наявності боргу боржника перед заявником, останній долучив довідку про заборгованість по заробітній платі від 30.05.2025 року № 72. Однак з вказаної довідки неможливо визначити яка сума заробітної плати загалом була нарахована до виплати заявнику на момент його звільнення, за який період роботи виникла заборгованість по заробітній платі та складові цієї заборгованості. Відсутність вказаних даних позбавляє суд можливості перевірити чи підлягають вимоги заявника вирішенню в порядку саме наказного провадження. За такого додана ОСОБА_1 довідка не підтверджує належним чином наявність боргу із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вимогу про стягнення якої заявляє заявник.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд доходить висновку про відмову заявнику у видачі судового наказу за його заявою, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.165, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Реконструкція» селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Надіслати заявнику копію даної ухвали судді разом із заявою про видачу судового наказу та доданими до неї документами.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. Ф. Орлова