Справа № 456/2251/22 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/1054/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
Провадження № 22-ц/811/702/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року та на додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26 червня 2019 року. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є її сусідами та проживають зі нею на одному поверсі зі спільним коридором.

Порушуючи усі правила спільного проживання та користування спільним майном, відповідачка ОСОБА_5 без належних дозволів здійснила реконструкцію своєї квартири шляхом захоплення частини спільного коридору, замурувавши двері та встановила там ванну кімнату. При цьому, в кінці спільного коридору знаходилось вікно, яке і давало їм можливість постійно провітрювати під`їзд та освічувало весь коридор.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_5 , користуючись своїм статусом керівника ОСББ, вибила вікно з фасаду будинку АДРЕСА_2 та незаконно встановила двері та закриту огорожу з брамою по лівій стороні фасаду будинку. Така незаконна загорожа не дає мешканцям спільного майна повноцінно користуватись прибудинковою територією та перекриває частину пожежних виходів, не дає можливості догляду за фасадом самого будинку.

Відповідачка ОСОБА_4 аналогічно, як і ОСОБА_2 , без жодного дозволу та погодження між сусідами, замурувала частину загального коридору, створивши там для себе кладовку та таким чином позбавила мешканців права повноцінно користуватись загальним майном. Такі дії відповідачів позивачка вважала протиправними та такими, що позбавляють її повноцінно користуватись загальними приміщеннями та прибудинковими територіями.

З врахуванням зазначених обставин просила зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні спільним коридором, що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 шляхом знесення змурованих перегородок в коридорі та повернути даний коридор і коридорне вікно в попередній стан. Також просила зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спільною прибудинковою земельною ділянкою шляхом знесення встановленої загорожі з металічної сітки та стовпців і металічної брами із замком (т.1 а.с.2-3).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії.

Додатковим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідачі здійснили перепланування шляхом встановлення перегородок в загальному коридорі будинку АДРЕСА_2 з метою встановлення там ванної кімнати, кладовок,чим порушила її права як співвласника багатоквартирного будинку.

При цьому відповідачі незаконно демонтували вікна в кінці спільного коридору, яке забезпечувало його освітлення в денний час та слугувало додатковим пожежним виходом.

До елементів перепланування житлових приміщень належить перенесення і розбирання перегородок, встановлення дверних прорізів, що є недопустимим без відповідних висновків та дозволів виконавчого комітету відповідної ради.

Зазначала, що Стрийська міська рада Львівської області не видавала дозволів на реконструкцію житлових та нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_2 .

Вказувала, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що новостворений технічний паспорт за замовленням відповідача розроблено за фактично переобладнаними розмірами квартири, а тому не може свідчити про правомірність відгородження частини спільного коридору та встановлення ванної кімнати.

Звертала увагу, що співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з врахуванням умов ат обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників, а реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Наголошувала, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у житлових багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку.

Просила рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 покликається на те, що стягнуті з неї витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та наданими адвокатськими послугами. Просить його скасувати.

В судові засідання відповідачка ОСОБА_4 повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи.

Заяв та клопотань про відкладення справи не подавала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та її представника адвоката Мазура В.В. на її заперечення перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачкою не доведено, що діями відповідачів які проживають у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 порушені її права та інтереси, як власника житлового приміщення АДРЕСА_4 .

З такими висновками суду повністю погодитися не можна із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житлове приміщення кімната АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 виданого 19 липня 2019 року Стрийською міською радою.

З ордеру на зайняття житлової площі в гуртожитку №5 виданого 12 червня 2002 року ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» вбачається, що ОСОБА_2 видано на постійне місце проживання кімнати АДРЕСА_5 .

З ордеру на зайняття житлової площі в гуртожитку №1 виданого 04.04.2013 року ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» вбачається, що ОСОБА_2 видано на постійне місце проживання кімнати АДРЕСА_6 .

З свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 виданого 01.07.2019 року Стрийською міською радою вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на праві спільної частково власності по 1/3 частині належить кімната АДРЕСА_7 .

Актом приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 30.11.2017 року прийнято у комунальну власність будинок АДРЕСА_2 .

Згідно акту приймання-передачі багатоквартирного житлового будинку (гуртожитка) будинку АДРЕСА_2 від 30.05.2020 року, даний будинок передано на баланс і обслуговування ОСББ «Загадка».

З довідки №2488 виданої 03.05.2019 року КП «Надія» ОСОБА_2 , жительці АДРЕСА_8 вбачається, що до кімнати 5,6,7 відносяться наступні приміщення: №8 площею 11,8 м.кв, №60 площею 3,6 м.кв, №61 площею 2,2 м.кв. Загальна площа складає 69,8 м.кв, житлова 52,2 м.кв., що також підтверджується технічним паспортом на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок гуртожиток АДРЕСА_2 , виготовленого Стрийським МБТІ 28.11.2018 року на замовлення КП «Надія».

Як в суді першої так й апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_2 пояснювала, що дійсно здійснила перепланування своєї квартири шляхом встановлення перегородки в загальному коридорі з метою встановлення там ванни, і так робили всі мешканці гуртожитку. Це було зроблено нею ще у 2003 році. Так само зробила і ОСОБА_4 в іншому кінці коридору.

Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку, що фактично було зроблено відповідачами.

Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 1 частини першої та частина друга статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Статтею 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання зобов`язане (зокрема) припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласників.

У пункті 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, указано, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

В суді апеляційної інстанції беззаперечно встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 самовільно приєднали приміщення загального користування коридор до своїх квартир, збільшивши про тому їх площу.

Зокрема відповідачка ОСОБА_2 змурувала перегородки у спільному коридорі захопивши площу 2.2 кв.м. та 3.6 кв.м., що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 і замість коридорного вікна поставила двері.

Відповідачка ОСОБА_4 змурувала перегородки у спільному коридорі захопивши площу 3,5 кв.м. та 1 кв.м., що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 і замість коридорного вікна поставила двері.

Вказане встановлено із дослідженого в суді технічного паспорта на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_2 .

Жодних дозволів виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання чи перепланування відповідачами приміщень загального користування у вказаному будинку матеріали справи не містять.

Довідка №2488 видана 03 травня 2019 року КП «Надія» Демчук Мирославі Володимирівні, про приєднання до її кімнат частини коридору загального користування не є дозволом виконавчого комітету місцевої ради про можливість такого переобладнання.

За таких обставин підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 , щодо зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування шляхом демонтажу змурованих перегородок у коридорі та повернути даний коридор і коридорне вікно в попередній стан.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спільною прибудинковою земельною ділянкою шляхом знесення встановленої з металічної сітки та стовпців і металічної брами з замком, то такі не можуть бути задоволеним.

Встановлено, що обгородження ОСОБА_2 прибудинкової території, висадка на земельні ділянці квітів та їх догляд у жодному випадку не порушує права ОСОБА_1 квартира якої знаходиться в іншому кінці будинку.

Сама ОСОБА_1 також доглядає за частиною земельної ділянки яка знаходиться біля її квартири.

Тому в даних вимогах позивачки слід відмовити.

У зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції від 31 січня 2025 року та частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 , підлягає до скасуванню і додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року про стягнення з неї 10 000 гривень витрат на правничу допомогу.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року та 28 лютого 2025 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 28 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спільним коридором площею 2.2 кв.м. та 3.6 кв.м., що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 шляхом демонтажу змурованих перегородок у коридорі та повернути даний коридор і коридорне вікно в попередній стан.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спільним коридором площею 3.5 та 1 кв.м., що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 шляхом демонтажу змурованих перегородок у коридорі та повернути даний коридор і коридорне вікно в попередній стан.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 липня 2025 року

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.