Справа № 683/1307/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1307/25, 2/683/891/2025 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 було побудоване у 1976 році та є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_2 голова двору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/3 частині. Однак, право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_2 , про що 18 серпня 1988 року йому видано свідоцтво про право власності на житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому до них у рівних частках перейшло в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 право на належну йому, як члену майна колгоспного двору, 1/3 частину зазначеного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_2 , тому до нього перейшло належне спадкодавиці право на 1/2 частину спірного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов цілий житловий будинок АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом.

При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_2 , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору.

Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні права на спадкове майно, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду і просить визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, повноваження на представництво своїх інтересів у даній справі надав адвокату Віхерко Н.О.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась, натомість подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , побудований у 1976 році та відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

18 серпня 1988 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Цього ж дня право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №43.

Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки, наданої Березненським старостинським округом Хмельницького району Хмельницької області за №14-10/38 від 08 серпня 2024 року, домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_2 голова двору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 члени двору.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір й станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині (1 : 3 = 1/3).

Отже, частка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірному будинковолодінні становила по 1/3 частині.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Згідно довідки виконкому Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №518 від 08 травня 2018 року ОСОБА_4 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3

24 травня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №279/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Того ж дня ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті сина ОСОБА_4

19 квітня 2018 року державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, а тому він в порядку спадкування набув право власності на належну ОСОБА_4 , як члену майна колгоспного двору, 1/3 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

23 вересня 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Янюк Т.А., зареєстрований в реєстрі за №99, за умовами якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: земельну ділянку площею 2,97 га згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №043362 від 27 січня 2004 року заповіла ОСОБА_1

29 травня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом та за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №292/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно довідки виконкому Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №432 від 20 травня 2019 року ОСОБА_3 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Чоловік спадкодавиці ОСОБА_3 ОСОБА_2 спадщину після дружини не прийняв, оскільки на день смерті не був з нею зареєстрований і у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

24 жовтня 2019 року державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавиці ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,97 га згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №043362 від 27 січня 2004 року.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла також 1/3 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку вона набула за життя як член майна колгоспного двору.

Однак, належна їй частина вказаного будинковолодіння не охоплена заповітом, складеним 23 вересня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 , а тому останній не набув права на спадкування цього майна за заповітом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що він є особою, визначеною у статтях 1261-1265 ЦК України, тобто спадкоємцем за законом до майна померлої ОСОБА_3 . Відсутні такі докази і в матеріалах спадкової справи.

Отже, ОСОБА_1 не набув права на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 як члену майна колгоспного двору, оскільки вказане майно не охоплене заповітом, складеним на його ім`я, а доказів того, що він є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 він суду не надав.

Крім того, вказану частину спірного будинковолодіння, яка належала ОСОБА_3 , не набув також в порядку спадкування за законом і її чоловік ОСОБА_2 , оскільки у встановленому законом порядку спадщину після смерті дружини він не прийняв.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 .

23 вересня 2014 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Янюк Т.А., зареєстрований в реєстрі за №100, за умовами якого усе належне йому на день смерті майно він заповів ОСОБА_1 .

Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №6153 від 06 вересня 2021 року на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 , 1976 року народження, ОСОБА_6 , 2007 року народження, ОСОБА_7 , 2007 року народження та ОСОБА_8 , 2010 року народження, які не є його родичами та не входять до кола спадкоємців по закону.

07 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №410/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Інформації про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 по закону, а також спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, матеріли спадкової справи не містять.

21 січня 2023 року державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також на недоотриману пенсію.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло також 2/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частину він набув як член майна колгоспного двору, а іншу 1/3 частину набув в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

04 лютого 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено позивачу в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння через те, що зі змісту свідоцтва про право власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, яке належить усім членам колгоспного двору, а не лише ОСОБА_2 , який був головою цього двору.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом до усього майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , тому він набув право власності на належні померлому 2/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

В решті позову слід відмовити, оскільки ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 , спадщину після якого прийняв ОСОБА_1 , не набули в порядку спадкування права на 1/3 частину спірного будинковолодіння після смерті ОСОБА_3 , яка належала їй як члена майна колгоспного двору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 14 липня 2025 року.

Суддя: