Справа № 148/1550/24
Провадження № 22-ц/801/1428/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 рокуСправа № 148/1550/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В, Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2025 року, ухвалене суддею Ковганичем С.В. в м. Тульчині, повне рішення складено 14 квітня 2025 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому, згідно уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на її користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 70 204,60 грн (а.с.38-40 т.1).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона є власником транспортного засобу ВАЗ 21124, д.н.з НОМЕР_1 . 31 березня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої її транспортному засобу було завдано пошкоджень на суму 70 204,60 грн згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження від 23 травня 2024 року №ЕД-19/102-24/9695-АВ, виданого Вінницьким НДЕКЦ МВС України.

Дана шкода була завдала водієм транспортного засобу «Fiat 500L», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , відносно якої було складено протокол за ч.1 ст.124 КУпАП. Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2024 року у справі №148/836/24 ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності.

За наявною інформацією, транспортний засіб ОСОБА_1 , який став причиною ДТП, відповідно до протоколу від 31 березня 2024 року був застрахований, проте відомості про наявність у водія «Зеленої картки» відсутні.

Позивачка зазначає, що вона звернулась до МТСБУ із заявою, у якій просила відшкодувати завдані її транспортному засобу збитки у розмірі 70 204,60 грн шляхом перерахування вказаної суми на картковий рахунок.

Однак, 13 червня 2024 року МТСБУ відмовило їй у даній виплаті, вказавши, що на дату ДТП відсутній договір зазначеного виду страхування по відношенню до транспортного засобу «ВАЗ 21124», д.н.з НОМЕР_1 , а відтак зазначений транспортний засіб не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і МТСБУ не має правових підстав для здійснення регламентної виплати.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 70 204,60 грн (сімдесят тисяч двісті чотири гривні шістдесят копійок).

В частині позовних вимог ОСОБА_2 до МТСБУ про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МТСБУ витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн (дві тисячі гривень).

Решту судового збору залишено за позивачем.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові до неї відмовити.

У скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв, як доказ, відповідь МТСБУ про те, що автомобіль «Fiat 500L», д.н.з. НОМЕР_2 , яким вона керувала на момент ДТП, не має «Зеленої картки» страхового свідоцтва. МТСБУ невірно вказало в запиті до Страхового бюро Італії усі дані запитуваної інформації. До суду було надано оригінал «Зеленої картки» як на українській, так і на італійській мові. Суд не взяв до уваги, що без страхового свідоцтва вона не змогла б переїхати кордон України, а працівники поліції на місці ДТП перевіряли наявність у неї страхового свідоцтва і до відповідальності за відсутність стразового поліса не притягували.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві МТСБУ просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, встановивши, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, не була застрахована, так як не було діючого страхового сертифікату «Зелена картка» на час ДТП, а також через те, що автомобіль позивача не є забезпеченим транспортним засобом вважав, що у МТСБУ відсутні підстави для відшкодування шкоди позивачеві.

Оскільки у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України для відшкодування відповідачем ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Хоча в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 і просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі, однак просить ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до неї та наводить доводи на спростування висновків, як стосуються пред`явлених до неї вимог.

Вказане свідчить про те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до МТСБУ нею не оскаржується, як і не оскаржувалося іншими учасниками справи, а відтак, рішення суду в цій частині в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Встановлено, що 31 березня 2024 року о 14:00 год. в с. Нестерварка по вул.М.Леонтовича водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat 500L», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибравши безпечної швидкості, не дотримавши безпечної дистанції, здійснила зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2112», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2024 року у справі №148/836/24, яка набрала законної сили 10 травня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн (а.с.24 т.1).

Власником транспортного засобу марки ВАЗ 21124, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.6 т.1).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 23 травня 2024 року №ЕД-19/102-24/9695-АВ, наданого судовим експертом Вінницького НДЕКЦ МВС України Терентьєвим Л.І., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21124, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату оцінки, а саме 31 березня 2024 року, становить 70 204,60 грн (а.с.7-13 т.1).

У матеріалах справи наявний страховий сертифікат «Зелена картка» щодо транспортного засобу «Fiat 500L», д.н.з. НОМЕР_2 , виданий Італійською страховою компанією «HDI Assicurazioni SpA». Строк дії сертифікату з 20 квітня 2023 року до 20 квітня 2024 року (а.с.102-106 т.1).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 3 Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод від 04 травня 1971 року (ратифікована Законом України № 3513-VI від 15 червня 2011 року), правом, що застосовується, є внутрішнє право Держави, у якій відбулася пригода.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 49 Закону «Про міжнародне приватне право», згідно якої права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відповідно до цього Закону може бути укладено договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах. Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди.

Відповідно до підпункту в) пункту 41.2 статті 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Встановлено, що транспортний засіб «Fiat 500L», д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований не в Україні і щодо нього Італійською страховою компанією «HDI Assicurazioni SpA» було видано іноземне страхове свідоцтво «Зелена картка».

Строк дії свідоцтва з 20 квітня 2023 року до 20 квітня 2024 року, а відтак воно діяло на день дорожньо-транспортної пригоди на території України, що відповідає розділу 8 свідоцтва «територіальна чинність».

Суд першої інстанції відхилив, як доказ, надану відповідачкою ОСОБА_1 копію страхового свідоцтва «Зелена картка». Переклад тексту цього документа з італійської мови на українську мову зроблено перекладачем ОСОБА_4 , справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Уманського нотаріального округу Черкаської області Карайкоза Г.І..

Як встановив суд першої інстанції, 12 червня 2024 року відповідачем МТСБУ було направлено запит до Страхового бюро Італії з приводу перевірки інформації щодо «Зеленої картки» відносно транспортного засобу «Fiat», н.з. НОМЕР_4 , про що свідчить копія відповідного запиту № 02-І-UA-24/20620.1 (а.с.157 т.1), на який 03 липня 2024 року надійшла відповідь, згідно якої «Зелена картка» відносно транспортного засобу «Fiat», н.з. НОМЕР_4 , не ідентифікована.

На думку апеляційного суду, оцінка цих доказів (запит-відповідь) судом першої інстанції є неправильною, адже не відповідає дійсності.

Апеляційним судом встановлено, що при вчиненні запиту щодо страхового сертифікату «Зелена картка» МТСБУ в розділі «Запит від Бюро, яке врегульовує (НВ)» в графі «категорія транспортного засобу» вказано «пасажирський», що не відповідає дійсності (в страховому полісі «легковий»), а в графі «марка та/або модель транспортного засобу» зазначено лише «Fiat», тоді як в страховому свідоцтві зазначено «Fiat 500L 500 L 1.3 Multijet 85». Також незаповненою залишилася графа «номер страхового поліса» та решта граф розділу «власник транспортного засобу» (ім`я, країна, адреса/номер, додаткова інформація, тощо).

Некоректно та неповно введена інформація має наслідком не відображення запитуваної інформації і це не може свідчити про недійсність (підробку) чи нечинність страхового сертифікату «Зелена картка».

У відповіді Страхового бюро Італії зазначено лише, що страховик не може бути підтверджений з тієї причини, що не може бути ідентифікована Зелена картка (а.с.157 на звороті т.1).

У відповіді не говориться про нечинність страхового сертифікату.

Страховиком згідно страхового свідоцтва є HDI Assicurazioni SpA. Запит до страхової компанії, як сторони договору, зроблений не був.

Наявність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») є обов`язковою умовою перетину кордону (ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

Як вказала ОСОБА_1 , саме за цим страховим полісом автомобіль перетинав кордон України і саме цей поліс перевірявся працівниками поліції, які прибули на місце ДТП, і жодних нарікань з їх боку з приводу недійсності (нікчемності) поліса не було, ніяких рішень про притягнення її до відповідальності з цього приводу не виносилось.

Докази того, що наданий відповідачем документ є нечинним (підробленим) матеріали справи не містять, а тому лише на підставі однієї відповіді зробити висновок, що відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП не була застрахована суд першої інстанції не міг.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована на підставі страхового сертифікату «Зелена картка», який був чинним на момент ДТП, і за загальним правилом вона має бути відшкодована за рахунок регламентних виплат МТСБУ.

Апеляційний суд наголошує, що рішення суду про відмову у стягненні відшкодування з МТСБУ базується на двох мотивах: відсутність застрахованої цивільно-правової відповідальності відповідача та те, що транспортний засіб позивача не є забезпеченим транспортним засобом в розумінні вимог п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що відповідно до підпункту а) пункту 41.1 статті 41 цього Закону не створює обов`язку МТСБУ відшкодовувати потерпілому шкоду.

Апеляційний суд вважає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована, тому шкода не може бути з неї стягнута і звертає увагу, що рішення суду, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог до МТСБУ через відсутність обов`язку в останнього відшкодовувати шкоду, так як транспортний засіб потерпілої не є забезпеченим транспортним засобом, в апеляційному порядку не оскаржувалося, а навпаки правильність такого висновку підтверджує позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, підстав стягувати з ОСОБА_1 шкоди в розмірі 70 204,60 грн, яка покривається страховим сертифікатом, не має.

У п. ч. 1 ст. 376 ЦПК України зазначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи .

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 70 204,60 грн підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог до вказаного відповідача.

А відтак рішення суду підлягає скасуванню і в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до МТСБУ та стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ витрат на правничу допомогу у відповідності до ч. 1 ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Враховуючи положення ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги, з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 квітня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 70 204,60 грн (сімдесят тисяч двісті чотири гривні шістдесят копійок) та судових витрат скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк