17.07.2025 Справа № 469/857/25
2/469/616/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 16 липня 2025 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, у якому просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 10,553 га з кадастровим номером :09:000:0063 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Краснопільської сільської ради, укладений 29 січня 2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюком П.М., та скасувати рішення приватного нотаріуса щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Позивач посилається на те, що під час перебування на розгляді в Миколаївському апеляційному суді її скарги на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 15 травня 2024 року, ухваленим за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, відповідач ОСОБА_2 незаконно та протиправно позбулась єдиного належного їй нерухомого майна земельної ділянки, переоформивши право власності на нього на ім`я своєї дочки ОСОБА_3 , чим намагається унеможливити поновлення порушених прав позивача. Укладення договору дарування земельної ділянки, яка могла би бути реалізована в порядку примусового виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження в її інтересах, є фраудаторним правочином, оскільки вчинений відповідачами на шкоду її інтересам.

Одночасно з позовною заявою позивач надала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 вчиняти із спірною земельною ділянкою будь-які дії, спрямовані на її відчуження та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Першим реченням частини першої статті 157 ЦПК України встановлено, що ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" та передбачають, зокрема, зазначення у виконавчому документі повного найменування (для юридичних осіб) або прізвища, імені та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дати народження боржника - фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номеру паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків) (п.п.3, 4 ч.1 ст.4 вказаного Закону).

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти (абз.9 ч.1 ст..4 Закону України "Про виконавче провадження".

Оскільки заявником не виконано вимоги ч.1 ст.151 ЦПК України та не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта власника земельної ділянки, дату народження відповідача ОСОБА_4 , відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, суд позбавлений можливості як самостійно у встановлені ч.2 ст.153 ЦПК України строки встановити відомості про особу відповідача, так і, за наявності підстав, постановити ухвалу про забезпечення позову, яка відповідатиме вимогам ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". Суд також звертає увагу на те, що заявником не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

На підставі ч. 10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову як такої, що подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151, 153, 258-261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення або підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: