Єдиний унікальний номер: 378/624/25
Провадження № 2/378/275/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , з посиланням на те, що відповідно до витягів з погосподарських книг Бесідської сільської ради №4 за 1986-1990 p.p. та №7 за 1991-1995 p.p., довідки Ставищенської селищної ради №278 від 03.03.2025р., копії рішення Бесідської сільської ради №29А від 25.12.2015р., житловий будинок АДРЕСА_1 , належав до майна колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 року були його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, спадщину після смерті якої прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини він, син спадкодавці. Чоловік спадкодавці ОСОБА_3 та сестра, дочка спадкодавці ОСОБА_2 згідно ст. 553 ЦК України (1963 p.) подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 17.07.2003 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, спадщину після смерті якого прийняв він (позивач), подавши заяву про прийняття спадщини. Сестра, дочка спадкодавця, не подала заяви про прийняття спадщини, вважається такою, що не прийняла її. 04.12.2024 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. 28.02.2025 року він звернувся до державного нотаріуса Ставищенської ДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомив, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, право власності не зареєстроване. Оскільки спадкоємцем не подані документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцю нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку та в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку, а всього на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Ставищенської селищної радив судове засідання не прибув, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними матеріалами (а. с. 75)..

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позву не заперечує (а. с. 73).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Встановлено, що відповідно до погосподарських книг Бесідської сільської ради №4 за 1986-1990 р.р. та №7 за 1991-1995 р.р., довідки Ставищенської селищної ради №278 від 03.03.2025р., копії рішення Бесідської сільської ради №29А від 25.12.2015р., житловий будинок АДРЕСА_1 , належав до майна колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 року були батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . (а.с. 8-13, 14).

Із матеріалів спадкової справи № 210/2003 (а.с. 60-69) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Спадкоємцем за законом першої черги, в силу ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України (1963 р.), який спадщину прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини був позивач, син спадкодавці, ОСОБА_1 . Чоловік спадкодавці ОСОБА_3 та дочка спадкодавці ОСОБА_2 згідно ст. 553 ЦК України (1963 р.) подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 17.07.2003 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна.

Із матеріалів спадкової справи №189/2024 (а.с. 41-59) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, спадкоємцем за законом першої черги, в силу ст. 1261 ЦК України, який спадщину прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини був позивач, син спадкодавця, ОСОБА_1 . Дочка спадкодавця, ОСОБА_2 протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подала заяви про прийняття спадщини, а тому в силу ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла її. 04.12.2024 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. 28.02.2025 року позивач звернувся до державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з житлового будинку. Вказані обставини перевірені нотаріусом за довідкою КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» та інформацією з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

У відповідності до п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусами після подання документів, що посвідчують право власності, щодо належності цього майна спадкодавцю. Оскільки спадкоємцем не подані документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцю нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 59).

Як видно з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 , розташовані: житловий будинок літера «А» з прибудовою літера «а» та ґанком літера «а1», загальною площею 85,20 м2, житловою площею 41,90 м2, 1970 року побудови; до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: сарай літера «Б»; сарай-прибудова літера «б»; гараж-прибудова літера «б1»; літня кухня літера «В»; сарай-прибудова літера «в»; сарай літера «Г»; навіс літера «г»; сарай літера «Д»; погріб з шийкою літера «Д/п»; вбиральня літера «Е»; огорожа №1; ворота з хвірткою №2; (а.с. 24-27).

Ринкова вартість будинку становить 210000 гривень, що підтверджується висновком про ринкову вартість (а.с. 28).

Відповідно до довідки від 25.02.2025 року КП КОР Київське обласне БТІ, - реєстрація права власності на спірний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилась.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Правовідносини щодо спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності зі ст. 529 ЦК (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як видно із статті 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК УРСР (1963 р.) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.561 ЦК УРСР (1963 р.) Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Правовідносини щодо спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 регулюються нормами ЦК України (2003 року).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як встановлено статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини,

Статтею 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст.1268 ЦК України (2003 р.) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_4 за життя набула права власності на частину вищевказаного житлового будинку, а саме в порядку визначення частки з майна колгоспного двору і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті останньої; ОСОБА_3 за життя набув права власності на частину вищевказаного житлового будинку, а саме в порядку визначення частки з майна колгоспного двору і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті останнього,а тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 529, 553, 560 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 15, 182, 1216, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 право власності на (одну другу) частину житлового будинку та в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на (одну другу) частину житлового будинку, а всього на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 85,20 м2, житловою площею 41,90 м2, вартістю 210 000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко