Справа № 352/497/25
Провадження № 22-ц/4808/889/25
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року під головуванням судді Олійника М.Ю. у м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №103135530. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 16 липня 2024 року укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 443 грн, з яких: 8200 грн заборгованість за основною сумою боргу; 11 685 грн заборгованість за відсотками; 1558 грн за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за кредитним договором №103135530 від 18.01.2022 в розмірі 21 443 грн.

Також, 10 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики №77595988. Між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14 червня 2021 року укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ«ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 629,02 грн, з яких: 11 050 грн заборгованість за основною сумою боргу; 5 579,02 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за договором позики №77595988 від 10.09.2021 в розмірі 16 629,02 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

- за кредитним договором №103135530 від 18.01.2022 в розмірі 21 443 грн;

- за договором позики №77595988 від 10.09.2021 в розмірі 16 629, 02 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу якій зазначив, що воно є незаконним, необґрунтованим і постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Суд дав вибіркову оцінку одним доказам та залишив поза увагою інші. Висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать практиці Верховного Суду, тому рішення підлягає скасуванню.

Також зазначив, що 27.02.2022 він був мобілізований і по теперішній час перебуває в зоні бойових дій.

Просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач 20.06.2025 подав до апеляційного суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідач є військовим та надав відповідні докази, які з невідомих причин не були подані під час розгляду справи судом першої інстанції. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляду справи, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі вручена ОСОБА_1 18.03.2025.

Зазначив, що відповідач не спростував належними доказами факту укладення вказаних кредитних договорів.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №103135530 ( а.с.6-10).

Відповідно до п.1.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Пунктом 1.2. договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 8 200 грн.

Відповідно до п.1.3. кредит надається строком на 15 днів з 18.01.2022 (строк кредитування).

Пунктом 1.4. договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.02.2022.

Комісія за надання кредиту: 1 558 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. договору).

Відповідно до п.1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3 075 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 4.1. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів з його користування, позичальник починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), за наявності вимоги кредитодавця зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банк України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу.

Відповідно до платіжного доручення №38345152 від 18.01.2022 ТОВ «Мілоан» перерахувало на карту відповідача 8 200 грн кредитних коштів згідно вказаного договору (а.с.12).

Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 16 липня 2024 року укладено договір факторингу №16072024 у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.14-15).

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року клієнт (ТОВ «Мілоан») передав, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш-носії, у розмірі 10 388 Кбайт після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.16).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 21 443 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8 200 грн; заборгованості за відсотками в розмірі 11 685 грн; заборгованості за комісією в розмірі 1 558 грн (а.с.17).

Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 10 вересня 2021 року укладено договір позики №77595988. Відповідно до умов договору сума позики становить 11 050 грн, терміном 28 днів, із фіксованою процентною ставкою 1,99% (а.с.26).

Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14 червня 2021 року укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.27-28).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року клієнт (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ) передав, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр боржників після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.31).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 629,02 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 11 050 грн; заборгованості за відсотками в розмірі 5 579,02 грн (а.с.32).

Згідно довідки №1474/3/531 від 19.04.2025 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.83).

Згідно довідки №1474/3/210 від 19.05.2025 ОСОБА_1 в період з 27.04.2022 бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (а.с.84).

Задовольняючи повністю позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №103135530 від 18.01.2022 в розмірі 21 443 грн та за договором позики №77595988 від 10.09.2021 в розмірі 16 629,02 грн.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суд, враховуючи таке.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Матеріалами справи підтверджено укладення між сторонами кредитного договору №103135530 від 18.01.2022 та договору позики №77595988 від 10.09.2021, на підставі яких між сторонами виникли відповідні обов`язки, а також перехід до позивача права вимоги за вказаними договорами. Судом встановлено наявність на договорі про споживчий кредит №103135530 від 18.01.2022 одноразового ідентифікатора L67595, 18.01.2022, 15:27 та одноразового ідентифікатора 5y8LGAsCtg на договорі позики №77595988 від 10.09.2021, що підтверджує факт підписання відповідачем вказаних договорів.

Крім того, без отримання відповідачем повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт кредитодавця такі договори не були б укладені.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Відповідач вимог позову в частині не укладення ним цих договорів не спростував. оскільки відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд відхиляє доводи апеляційної скарги через їх необгрунтованість.

Позивачем доведено, а відповідачем також не спростовано надання кредитних коштів в розмірі 8 200 грн за кредитним договором №103135530 від 18.01.2022 та 11 050 грн за договором позики №77595988 від 10.09.2021. Тому, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів повернення вказаних кредитних коштів та сплати комісії, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 8 200 грн та комісії в розмірі 1 558 грн (одноразова сплата якої передбачена п.1.5.1. вказаного договору) за кредитним договором №103135530 від 18.01.2022, а також 11 050 грн основного боргу за договором позики №77595988 від 10.09.2021. За таких обставин правильними є висновки суду першої інстанції в цій частині позовних вимог.

Щодо стягнення з відповідача 11 685 грн відсотків за кредитним договором №103135530 від 18.01.2022 та 5 579, 02 грн відсотків за договором позики №77595988 від 10.09.2021 потрібно вказати таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначає про припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За умовами кредитного договору №103135530 від 18.01.2022 сторони погодили розмір процентів за користування кредитом: 3 075 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2.договору). Кредит надається строком на 15 днів з 18.01.2022 (п.1.3. договору), а термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.02.2022 (п.1.4. договору). Тобто проценти за умовами договору нараховуються за період з 19.01.2022 по 02.02.2022.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення вбачається, що позивачем нараховано проценти за вказаним договором в розмірі 11 685 грн з 19.01.2022 по 24.02.2022. Матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для нарахування вказаної суми процентів за такий період, оскільки п.4.1. договору застосовується за умов пролонгації строку кредитування з оновленням графіків платежів або наявності вимоги кредитодавця. В суду відсутні докази, які б вказували на настання однієї з вказаних умов, а тому підлягають до стягнення проценти нараховані в межах строку кредитування: з 19.01.2022 по 02.02.2022 в розмірі 3 075 грн.

За умовами договору позики №77595988 від 10.09.2021 сторони дійшли згоди, що строк позики становить 28 днів (п.2.2. договору), з процентною ставкою (базовою) 1,99 % (п.2.3. договору), дата надання позики 10.09.2021, повернення 08.10.2021.

Відповідно до розрахунку до вказаного договору проценти позивачем нараховано за період з 27.10.2023 по 31.01.2025 в сумі 5 579, 02 грн, що суперечить умовам договору, оскільки в такому не передбачено нарахування процентів поза межами строку кредитування.

Додатком до вказаного договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с.26 зворот), відповідно до якої проценти за погоджений сторонами в договорі період складають 2 154, 97 грн, що визнається судом обґрунтованим, а тому вказаний розмір процентів підлягає до стягнення з відповідача.

Додані до матеріалів апеляційної скарги довідка №1474/3/531 від 19.04.2025 про перебування ОСОБА_1 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та довідка №1474/3/210 від 19.05.2025 про участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України в період з 27.04.2022 не приймаються апеляційним судом до уваги як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту та суми позики. Крім того, вказані довідки не можуть бути підставою для відмови в стягненні відсотків в розмірі 3 075 грн та 2 154, 97 грн, оскільки вказані відсотки, які підлягають стягненню, були нараховані за умовами договорів за період з 10.09.2021 по 08.10.2021 та з 19.01.2022 по 02.02.2022 , тобто до перебування ОСОБА_1 безпосередньо в зоні бойових дій.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення відсотків за укладеним кредитним договором та договором позики підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити З відповідача слід стягнути на користь позивача відсотки за договорами кредиту та позики відповідно в розмірі 3 075 грн та 2 154, 97 грн.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, що становить 31,6 % на користь апелянта, сплату апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн, з позивача на користь відповідача слід стягнути 1 435, 27 грн судового збору.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року в частині стягнення процентів за кредитним договором, договором позики та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032) 3 075 (три тисячі сімдесят п`ять) грн відсотків за кредитним договором №103135530 від 18.01.2022 та 2 154,97 (дві тисячі сто п`ятдесят чотири гривні дев`яносто сім копійок) грн за договором позики №77595988 від 10.09.2021.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 1 435, 27 грн (одна тисяча чотириста тридцять п`ять гривень двадцять сім копійок) судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено16 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин