Провадження № 2-о/161/443/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судового засіданя Маєвської Х.Ю.

заявника ОСОБА_1

представника заявника Кінах Я.В.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Кінах Я.В. звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 . Зазначає, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , змушена втретє звертатися до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно свого сина ОСОБА_2 , який зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Заявниця зазначає, що її син, хоч і проживає окремо від неї, однак періодично навідується до неї, вчиняє скандали, ображає її нецензурною лайкою, здійснює психологічне та фізичне насилля та робить життя ОСОБА_1 нестерпним, зокрема: систематично застосовує фізичне насильство, виражене у побиттях, заподіянні тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості; вдається до психологічного насильства, що полягає у систематичних образах, приниженях людської гідності потерпілої, грубій нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою. 3 огляду на систематичність протиправних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 уже вчетверте звертається до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно свого сина. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким :заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 ; заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 (триста) метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 ; заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб; заборонено ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місцях, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Встановлено строк обмежувального припису 4 (чотири) місяці. Так, після спливу терміну дії обмежувального припису, ОСОБА_2 продовжує вчиняти щодо матері протиправні дії, що полягають у вчиненні відносно неї психологічного насилля. Останній з?являється за місцем проживання заявниці, висловлюється в її сторону нецензурною лайкою, ображає. З її слів, син в агресивній формі говорить, що «його поведінка відносно матері не зміниться та що вона, як мати, заслуговує саме на таке ставлення». Також, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п?ятдесят) годин. Від постійних суперечок і скандалів у заявниці погіршилося самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу, хвилювання та страху. У неї порушений сон і погіршилася працездатність. ОСОБА_1 є особою похилого віку (69 років). Окрім того, у 2015 році заявнику було поставлено діагноз: «рак привушної слинної залози». Остання була прооперована та отримала променеву терапію. ОСОБА_1 не має змоги протистояти такому насильству та самостійно захистити себе чи припинити насильство з боку ОСОБА_2 . Враховуючи наведене у неї є реальні підстави побоюватись не тільки за своє здоров?я, але й життя, оскільки ОСОБА_2 продовжує вчиняти систематичні протиправні дії, які з кожним днем стають більш агресивними. На підставі викладеного просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно ОСОБА_2 , якому заборонити: перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 300 (триста) метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

У судовому засіданні заявниця вимоги заяви про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що її син ОСОБА_2 живе окремо від неї, однак майже кожного дня приїжджає до її будинку. ОСОБА_2 залякує її, не дозволяє ходити по стежці, бо каже, що то його земля, погрожує їй, залякує, розповсюджує про неї неправдиві плітки та застосовує фізичну силу. Все це відбувається протягом 2-ох років. Зазначила, що стосовно її сина було винесено 2 обмежувальних приписи та ухвалено 3 (три) вироки суду. Однак, ОСОБА_2 продовжує вчиняти стосовно неї протиправні дії. 15 травня 2025 року знову погрожував. Крім того, звернувся з неправдивою заявою в поліцію, що вона палила вогнище. Було, що плював їй в лице через вікно, топтав їжу, розкидав яблука по двору, закрив у хліві. Останній раз заявниця зверталася до поліції щодо насильницьких дій ОСОБА_2 , за наслідками звернення було винесено обмежувальний припис, щоб один день не розмовляти. Просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 терміном на 6 (шість) місяців.

Представник заявниці адвокат Кінах Я.В. заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що неправомірні дії ОСОБА_2 стосовно його матері є систематичними. Станом на даний час на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області є протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_2 за вчинення ним домашнього насильства, розгляд якого призначено на 13 серпня 2025 року.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви заперечував. Суду пояснив, що на даний час жодних дій, які свідчать про вчинення ним домашнього насильства відносно матері він не вчиняє. Всі докази, на які посилається заявник стосуються 2023 - 2024 року. Вказав, що покарання за вироком суду від 30 січня 2024 року він відбув, обмежувальний припис відносно нього винесений ще у 2023 року. Провадження стосовно нього за ч.1 ст. 173-2 КУпАП судом було закрито. Зазначив, що проживає з батьком, готує йому їжу. Мати неприязно до нього відноситься через те, що батько переписав на нього землю. Дана заява була подана заявницею після того, як він ініціював щодо неї кримінальне провадження. Не заперечував того, що не хоче, щоб заявниця ходила по його землі. Межі земельної ділянки відведені. Вказував на те, що застосування ним щодо заявниці фізичної сили неможливе, оскільки розуміє, що є засудженим. У задоволенні заяви просив відмовити.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2023 року у справі №161/17717/22 задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису. Вирішено видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 : заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 (триста) метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місцях, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Встановлено строк обмежувального припису 3 (три) місяці.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2023 року у справі №161/12146/23 задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису. Вирішено видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 : заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 (триста) метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місцях, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Встановлено строк обмежувального припису 4 (чотири) місяці.

У своїй заяві про видачу обмежувального припису представник заявниці зазначає, що ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно ОСОБА_1 фізичне та психологічне насильство, яке виражене у побиттях, заподіянні тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, систематичних образах, приниженні людської гідності потерпілої, грубій нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені п.3 ч.1 цієї статті до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Пунктом 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторність.

Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У постанові від 23.07.2020 року по справі № 138/2655/19 Верховний Суд надаючи оцінку доводам скаржника вказав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявник не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення особою навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення такого та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника , що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, проте заявник має довести наявність підстав для видачі обмежувального припису (постанова Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі №202/11119/22).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявниця посилається на те, що її син систематично вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство, однак доказів наявності ознак домашнього насильства відносно неї з боку сина, як і результатів його розгляду судом, не надала.

Так, представник заявниці у судовому засіданні зазначила, що на даний час у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за фактом вчинення ним домашнього насильства стосовно матері ОСОБА_1 , розгляд якої призначено на 13 серпня 2025 року.

Однак, копію протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 представник заявника суду не надала. Не заявляла також і клопотань про витребування судом доказів у разі неможливості їх подання до суду.

Будь-яких рішень (постанов), які мають преюдиційне значення для розгляду даної справи судом не приймалося.

Крім того, суд зауважує, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема за фактом вчинення ним домашнього насильства відносно матері, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (справа № 161/13337/24).

Також, заявником надоно суду копію вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2024 року у справі №161/16774/23, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_2 обмежувальні заходи, покладено на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці. Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , 12 вересня 2023 року, близько 17 год., перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою завдання фізичного болю, при цьому не спричиняючи тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, на ґрунті особистих неприязних відносин із матір`ю потерпілою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно схопив її руками за волосся, почав тягнути в різні сторони та донизу, в результаті чого остання вдарилася головою об бетонне покриття, чим завдав ОСОБА_1 фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Однак, суд не приймає до уваги вищевказаний доказ, оскільки він стосується подій, які мали місце в 2023 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що його син ОСОБА_2 не вчиняє жодних неправомірних дій стосовно матері ОСОБА_5 . У свою чергу, ОСОБА_1 , з якою він на даний час перебуває у шлюбі, безпідставно викликає працівників поліції, ображає їх нецензурними словами.

Однак, суд критично відноситься до даних пояснень свідка, оскільки такий є довірителем заінтересованої особи ОСОБА_2 (довіреність від 20 лютого 2025 року № 3-69). Близькість стосунків між ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_4 , який є його бітьком, не заперечувалась учасниками справи і може свідчити про упередженість свідка у даному судовому процесі.

Разом з тим, заявницею ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів того, що станом на день подачі даної заяви про видачу обмежувального припису та протягом останнього року до цього часу, ОСОБА_2 вчинялися відносно неї будь-які неправомірні дії, які містять ознаки домашнього насильства будь-якого характеру.

З пояснень учасників справи вбачається, що між ними постійно виникають побутові конфлікти та конфлікти на грунті суперечок щодо нерухомого майна.

При цьому, вірогідність вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , що може призвести до настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, грунтується виключно на словах заявниці.

Отже, суд вважає, що беззаперечних доказів на підтвердження факту вчинення або намагання вчинити ОСОБА_2 домашнього насильства у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявницею суду не надано, а тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису відсутні.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 350-1 350-6 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення у повному обсязі складено 10 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Плахтій І.Б.