Справа № 484/3083/25
Провадження № 2/474/285/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

14.07.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі судді Сокол Ф.Г. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

03.06.2025р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 26.03.2021р. у розмірі 764 900 грн. 88 коп., що станом на 27.05.2025р. за курсом НБ України еквівалентно становить 18 400 доларів США, та складається із: 415 707 грн. 00 коп. - заборгованість за позикою; 349 193 грн. 88 коп. - 21% річних станом на 27.05.2025р. (день звернення до суду).

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 на суму в межах ціни позову 764 900 грн. 88 коп. із забороною будь-яким способом вчиняти будь-які дії відносно рухомого та нерухомого майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що предметом спору у даній справі є стягнення коштів за договором позики у сумі 18 400 доларів США, що еквівалентно 764 900 грн. 88 коп., за офіційним курсом НБ України, станом на 27.05.2025р. (41 грн. 5707 коп.), та понесені судові витрати - 23 254 грн. 60 коп. Згідно інформаційної довідки № 427526686 від 19.05.2025р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта належного майна у ОСОБА_2 не відшукано. Наявність у боржника рухомого майна чи коштів на рахунках банку позивачу не відомо. Вказує про ймовірність незаконного відчуження майна, чи вчинення відносно нього будь-яких інших правочинів, що свідчитиме про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду. Також вказує про наявність підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від примусового стягнення боргу, як робив і до цього в добровільному порядку, а тому з метою цього ухилення може реалізувати належне йому майно на праві власності, у зв`язку з чим є необхідність накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача. Більш того, невжиття заходів до забезпечення позову надасть можливість відповідачу знову ж таки здійснити відчуження об`єктів нерухомого майна на користь третіх осіб в будь який час, навіть після ухвалення судом першої інстанції рішення. Вказаний захід забезпечення позову є необхідним, адже унеможливить відчуження майна відповідача та сприятиме позитивному виконанню рішення суду, та як наслідок захисту прав позивача.

В додатки до заяви про забезпечення позову позивач надав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 427526686 від 19.05.2025р. щодо суб`єкта ОСОБА_2 , згідно якрої у реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо будь-якого нерухомого майна власником якого є ОСОБА_2 - відсутні.

10.07.2025р. вказана справа з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла до Врадіївського районного суду Миколаївської області в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України (територіальна юрисдикція).

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14.07.2025р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянув заяву про забезпечення позову, судом встановлено таке.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Стаття 151 ЦПК України містить вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову та передбачає, що остання, зокрема повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений ст. 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що будь-яке обмеження прав (зокрема, арешт майна та грошей) має базуватися на реальних і конкретних ризиках, а не припущеннях чи ймовірності.

Позивачем не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи унеможливить виконання рішення суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який він просить застосувати позовним вимогам.

Позивач вказує про наявність підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від примусового стягнення боргу або ж відчужить належне йому майно, однак не зазначає жодної конкретної обставини на підтвердження таких підстав, як і не посилається на жодні докази на підтвердження їх наявності. Сам лише факт звернення позивача до суду із позовом не є безумовною та достатньою підставою для задоволення судом заяви про забезпечення позову. Суд не може ухвалити рішення про арешт мана та грошових коштів відповідача на підставі лише припущень без наявності підтверджених фактів.

Позивачем до заяви про забезпечення позову долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 427526686 від 19.05.2025р., у якій містяться чотири записи про обтяження у виді арешту всього нерухомого майна боржника ОСОБА_2 застосовані приватними виконавцями Баришніковим А.Д., ОСОБА_3 та державним виконавцем Діцуленко Н.І.

Водночас, оскільки позивач не посилається на вказану вище обставину як підставу для забезпечення позову, а тому, враховуючи приписи ст.ст. 12, 13, 151 ЦПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності цивільного процесу та обґрунтування заявником необхідності забезпечення позову, суд не бере вказану обставину до уваги.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги наведені позивачем обставини в обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову, здійснюючи співвідношення від настання правових наслідків вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для вжиття заходу забезпечення позову про який просить позивач.

Керуючись ст.ст. 149-154, 157, 258-263 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Сокол Ф.Г.