Справа №489/1317/25
Провадження № 22-ц/812/1266/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Коренко Тетяною Володимирівною

на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Коваленком І.В., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 11 липня 2021 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») укладено договір позики №75659955.

За умовами вказаного договору позикодавець надав позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 8500,00 грн. на строк 28 днів із сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано позичальником електронним підписом відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «QlunB6Q9Hо», що був надісланий на вказану ним електронну адресу.

Через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань утворилася заборгованість в сумі 24230,95 грн., яка складається із 8500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 15730,95 грн. за відсотками.

21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» (далі ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами») було укладено договір факторингу № 2112, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб -боржників, в тому числі за договором позики № 75659955 від 11 липня 2021 року.

31 травня 2023 ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб - боржників, в тому числі за договором позики № 75659955 від 11 липня 2021 року.

Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24230,95 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 75659955 від 11.07.2021 в загальному розмірі 24230,95 грн., а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позову, так як через неналежне виконання відповідачем умов договору позики в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, утворилася заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 , діючи через адвоката Коренко Т.В. подав на нього апеляційну скаргу у якій вказує, що оскаржуване рішення з огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинами справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позову.

Так, апелянт вказує, що не погоджуються із розміром кредиту в сумі 24 230 грн. 95 коп., оскільки він є необґрунтованим.

На їх думку, у справі, що оскаржується, позивач не довів, що договір було укладено саме відповідачем, не надав технічних доказів входу до системи позичальником, не підтвердив, що відповідач отримав SMS-код і скористався ним особисто.

Отже, суд першої інстанції фактично визнав дійсність договору лише на підставі формального використання SMS-коду, не провівши належної перевірки факту укладення договору саме відповідачем, що є порушенням принципів достовірності правочинів та правової визначеності.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу будь-якого письмового повідомлення про заміну кредитора. Жодного листа, рекомендованого повідомлення або доказу вручення відповідачу не надано. Таким чином, боржник не був належним чином поінформований про перехід права вимоги до нового кредитора - ТОВ «Фінпром Маркет».

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції суперечать усталеній практиці Верховного Суду, а також положенням ст. 516 ЦК України в системному тлумаченні.

Суд першої інстанції помилково застосував до спірного договору положення статей 1077-1079 ЦК України, визнавши цей договір договором факторингу. Проте аналіз його змісту свідчить про інше.

У справі, що розглядається, в укладеному договорі не було визначено суми грошових коштів, яка мала бути передана первісному кредитору - ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами», новим кредитором - ТОВ «Фінпром Маркет». Умови договору не містять жодної згадки про передачу фінансування, плату, відсотки чи винагороду фактору. Відсутність таких істотних умов виключає визнання правочину договором факторингу, як на це неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема в постанові від 30.11.2022 у справі №619/598/21 та постанові від 17.02.2021 у справі №? 906/1174/18 (пункти 57-59).

Більше того, чинне законодавство вимагає, щоб фактором виступала фінансова установа, що має відповідну ліцензію на надання фінансових послуг. Відповідно до публічного Державного реєстру фінансових установ, ТОВ «Фінпром Маркет» не є зареєстрованою фінансовою установою та не має права надавати факторингові послуги. Це є додатковою підставою для визнання правочину неправомірним як договору факторингу.

Таким чином, укладений між компаніями договір не має ознак факторингу: відсутня сума фінансування, відсутня плата, відсутній фінансовий характер послуги, а суб`єкт не є фінансовою установою. Це не договір факторингу, а договір цесії, з усіма відповідними правовими наслідками. Помилкова кваліфікація судом договору призвела до неправильного застосування норм матеріального права, а отже - до ухвалення незаконного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції на час подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 11 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики № 75659955, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Вказаним договором сторони домовилися про строк кредитування, порядок повернення коштів та нарахування відсотків за користування кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість позики. Сума позики становить 8500, 00 грн. Позика надається загальним строком на 28 днів. Орієнтовна загальна вартість позики для позичальника (за весь строк кредитування) складає 13236,20 грн. Процентна ставка (базова) 1,99% (фіксована), знижена процентна ставка 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, орієнтовна річна процентна ставка 32062,26%.

Позичальник в пункту 5.2 договору засвідчив, що до моменту підписання цього договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https//mycredit.ua (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Відповідно до пункту 12 договору, його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Крім того, сторонами вказаного договору електронним підписом засвідчено погодження Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Кредитний договір відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора «QlunB6Q9Hо».

Відповідно до довідки про ідентифікацію, ОСОБА_2 , з яким укладено договір позики № 75659955 від 11.07.2021, було ідентифіковано ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та 11.07.2021 на його електронну адресу надано одноразовий ідентифікатор «QlunB6Q9Hо».

Листом від 11.02.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЕКСПЕРТ» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та завершення платіжної операції 11.07.2021, на суму 8500, 00 грн. за номером платіжної картки відповідача НОМЕР_1 , вказаної ним під час підписання договору позики № 75659955 від 11.07.2021.

Даний факт підтверджується копією платіжної інструкції від 11.07.2021 на суму 8500,00 грн.

Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем виникли відносини, які врегульовано договором позики. За умовами якого, відповідач отримав грошові кошти в позику в розмірі 8500,00 грн. на певний строк із сплатою узгоджених сторонами такого договору процентів за користування грошовими коштами.

21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено договір факторингу № 2112, яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» передає (відступає) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників до договору.

Згідно копії реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023, у ОСОБА_2 рахується заборгованість за договором позики № 75659955 від 11.07.2021 в сумі 28459,70 грн, з яких: 8500, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19959,70 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_2 за договором позики №75659955 від 11.07.2021, за період з 11.07.2021 по 24.02.2025 рахується заборгованість в сумі 24230,95 грн., з яких: 8500, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15730,95 грн. сума заборгованості за відсотками.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону).

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено.

Як видно з матеріалів справи договір позики № 75659955 від 11 липня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що ОСОБА_2 при його оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електрону адресу, поштову адресу, номер телефону.

ОСОБА_2 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_2 для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачем не спростовано ні укладання кредитного договору в електронному вигляді, ні отримання коштів відповідно до умов цього договору.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку, визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Укладаючи договір позики № 75659955 від 11 липня 2021 року між сторонами було узгоджено наступні умови.

Відповідно до пункту 1 договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Згідно з пунктом 2 договору сума позики 8500 грн 00 к., строк позики (строк договору) 28 днів, процентна ставка (базова) в день 1,99 % (фіксована). Дата повернення позики (останній день) 08 серпні 2021 року. За понадстрокове користування позикою (її частиною) за день встановлена процентна ставка 2,70 %, орієнтовна річна процентна ставка 32062,26 %, орієнтовна загальна вартість позики 13236 грн. 20 коп.

Пунктом 4 договору установлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Відповідно до підпунктів 5.1, 5.2 пункту 5 договору підписанням цього договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до моменту підписання договору позичальник вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у томі числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгацією), йому зрозумілі.

Пунктами 6.1, 6.2 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» установлено, що за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірах, визначених у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного Договору позики, проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою.

Згідно з пунктом 6.5. Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, у разі неповернення / повернення не в повному розмірі / несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або й частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Таким чином у договорі встановлено строк позики 28 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Укладаючи договір позики сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.

Отже істотні умови договору позики № 75659955, укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 , містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором.

Умови договору про сплату процентів за користування позикою є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору про розміри процентної ставки погоджено за домовленістю сторін (договір укладено в електронній формі; про умови договору ОСОБА_2 був ознайомлений попередньо, а відтак вільно та свідомо погодився виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Договір позики укладений на визначений термін, за яким позичальник повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом. Штрафні санкції за договором позивачем не нараховувались.

Таким чином нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, підтверджується умовами договору позики та доказами кредитної заборгованості.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Проте не погоджуючись із розміром заборгованості ОСОБА_2 та його представник не надали суду доказів, які спростовували б розрахунок, складений позивачем, враховуючи узгоджені між сторонами умови договору, в тому числі щодо нарахування та розміру процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність доведеності щодо платності за договором факторингу не має вирішального значення, адже за умовами договору факторингу, моментом переходу права грошової вимоги є підписання сторонами додатку та прийняття реєстрів прав вимоги, які передаються.

Аргументи апеляційної скарги про неотримання боржником повідомлення про відступлення прав вимоги іншій особі, колегією суддів відхиляються, як безпідставні, оскільки не позбавляє боржника права на погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості первісному кредитору.

Відповідно до виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Фінпром Маркет» зареєстровано як юридичну особу та має види економічної діяльності пов`язанні з наданням інших фінансових послуг та інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). Крім того, вказане Товариство зареєстровано у Державному реєстрі фінансових установ, що спростовує твердження апелянта про відсутність реєстрації цієї фінансової установи.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Коренко Тетяною Володимирівною залишити без задоволення, а рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 14 липня 2025 року.