Дата документу 10.07.2025 Справа № 331/1666/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/1666/25 Головуючий у 1-й інстанції: Фісун Н.В.
Провадження № 22-ц/807/1419/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кухаря С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 28 жовтня 2021 року відповідач є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкрито до заяви з номером кредитного договору 002/12295002-СК_SВ.

Відповідач власним підписом підтвердив, що приймає всі умови Публічної пропозиції банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «Таскомбанк», ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку "Master Card World" та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.

ОСОБА_1 беззастережно погодився із тим, що банк має право на свій розсуд змінювати в односторонньому порядку розмір дозволеного кредитного ліміту. Акцептована відповідачем публічна пропозиція разом із вказаною заявою-анкетою складають договір.

Банк надав позичальнику послугу кредитування рахунку та встановив ліміт кредитування в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000.00 гривень), ОСОБА_1 були надані кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн визначив процентну ставку за встановленим кредитом на рівні 37 %, строк користування кредитом - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. В подальшому Відповідач припинив виконувати умови Кредитного договору та не сплачував заборгованість по кредиту та процентах.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем щодо надання кредиту, однак позичальник не виконав належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві, внаслідок чого станом на 11 березня 2025 року у нього виникла заборгованість у розмірі 60 335,43 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 40 063,27 грн; заборгованість за відсотками (в тому прострочена) 20 272, 16 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» кредитну заборгованість за Заявою - Договором на укладення про комплексне банківське обслуговування від 28 жовтня 2021 року у розмірі 40 063,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судовий збір у розмірі 1608,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення відсотків, Акціонерне товариство «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 рокув частині відмови в стягненні заборгованості за процентами у розмірі 20 272, 16 грн та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження вимог про стягнення заборгованості за договором кредиту. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі та підтверджено відповідною випискою доданою до позовної заяви, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Вказує, що оскільки між сторонами при укладенні договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі та не було допущено порушень вимог ст. 203 ЦК України. Пред`являючи вимоги, щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором, позивачем надано розрахунок заборгованості в якому зазначається погашення, у тому числі їх розмір та порядок нарахування, відповідно до тарифів та умов обслуговування з протоколу №28-1 від 13 липня 2021 року затвердженого засіданням тарифного комітету АТ «Таскомбанк», яке введено в дію від 14 липня 2021 року та публічну пропозицію (оферту) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту, як невід`ємні частини кредитного договору. Крім того звертає увагу, що жодного судового рішення, яким би було визнано недійсним кредитний договір не існує.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 направлено рекомендованим поштовим повідомленням про вручення 30 червня 2025 року (а.с.118).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 60 335,43 грн, проте оскаржується в частині відмови стягнення відсотків в розмірі 20 272, 16 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає в повній мірі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконував, тому з нього слід стягнути заборгованість за кредитним договором N 002/12295002-СК_SP від 28 жовтня 2021 року у розмірі 40 063, 27 грн, заборгованості по тілу кредиту (в тому числі простроченої), а у стягненні відсотків 20 272, 16 грн відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами а вказані платежі не передбачені умовами кредитного договорі від 28 жовтня 2021 року, якими є Заява відповідача.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-Договір на укладення про комплексне банківське обслуговування від 28 жовтня 2021 року, в якій ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції на яких можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та оформити на його ім`я платіжну картку Master Card World (а.с.8-10).

Відповідно до п. 3 Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, Позичальник акцептує Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщеній на сайті Банку за адресою https://tascombank.ua) і беззастережно приєднується до умов останнього. Позичальник згоден, що дана Заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами Договору.

Відповідно до п. 4 Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, Позичальник підтверджує, що ознайомлений з умовами Договору, Тарифами, Правилами користування електронним платіжним засобом, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримав їх примірники у Мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Відповідно до п.28 кредитного договору, Позичальник просить вважати наведений нижче зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку. Відповідно до п. 29 Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, для створення електронного підпису Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (зазначеним у змісті Заяви-анкети).

Відповідач підтвердив, що створений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Згідно умовами Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування Відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті.

Позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн.

Відповідно до довідки АТ «Таскомбанк», ОСОБА_1 з 28 жовтня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні НОМЕР_1 , який відкритий до Кредитного Договору №002/12295002-CK_SB від 28 жовтня 2021 року, № картки НОМЕР_2 , відкритого в АТ "Таскомбанк" (код банку 339500, ) (а.с.11).

Відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000,00 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 50 000 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 28 жовтня 2021 до 11 березня 2025 року (а.с.40-53).

Додатком 1 до Публічної пропозиції АТ «Таскомабанк» на укладання Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» визначені правила надання послуг фізичним особам за поточним рахунком та рахунком за операціями, здійсненими з використанням електронних платіжних засобів (платіжних карток).

Відповідно до п. 1.1. Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі публічна пропозиція), визначено, що даний додаток є невід`ємною частиною Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» та регламентує правила відкриття, обслуговування та закриття поточних рахунків, в тому числі, платіжні операції за якими можуть здійснюватися з використанням Електронних платіжних засобів (Платіжних карток), Клієнта в Банку, загальні правила оформлення та обслуговування та користування ЕПЗ (Платіжних карток).

Відповідно до п. 2.1. Публічної пропозиції, Банк надає послуги Клієнту щодо відкриття ПР/ПР з ПК, оформляє Картку та ПІН до неї, а також забезпечує здійснення розрахунків за Операціями в межах встановленого ліміту Кредитної лінії/ Витратного ліміту, в тому числі Кредитної лінії на умовах відповідного Сервісу з розстрочки платежів, у порядку, передбаченому чинним законодавством України, цими Правилами, Заявою Договором та Тарифами Банку. А клієнт зберігає свої грошові кошти на ПР/ПР з ПК та/або мультивалютному ПР з ПК, розпоряджається ним у відповідності із законодавством України та зобов`язується сплачувати Банку плату за банківські послуги в строки та в розмірах, що передбачені Тарифами.

Відповідно до п. 2.2. Публічної пропозиції, Банк відкриває Клієнту ПР/ПР з використанням ПК в національній валюті України або в іноземній валюті та/або мультивалютний ПР з ПК на строк та умовах, визначених Заявою-Договором за Продуктом Банку та цими правилами.

Відповідно до п. 3.1.1. Публічної пропозиції, Клієнти зобов`язуються при здійсненні Операцій по ПР/ПР з використанням ПК виконувати умови цих Правил, Заяви- договору та Тарифів банку з обслуговування Карток, а також вимоги чинного законодавства.

Відповідно до п. 3.1.13. Публічної пропозиції, Клієнти зобов`язуються сплачувати за послуги, що наведені в Тарифах, за фактом користування Держателями цими послугами.

Відповідно до п. 3.1.25. Публічної пропозиції, не пізніше останнього дня строку дії кредитної лінії в повному обсязі повернути Банку отримані кредитні кошти та погасити в повному обсязі заборгованість за кредитом перед Банком.

Відповідно до п. 3.1.26. Публічної пропозиції, Клієнти зобов`язуються своєчасно сплачувати проценти та інші платежі за користування кредитом в розмірі та в строки, передбачені цим Договором, а також суми передбаченої цим Договором комісій та неустойки.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість зі сплати кредиту.

Відповідно до довідки банку N 8360/47.7 від 11 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 з 28 жовтня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні N НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-Анкети з номером Кредитного договору N 002/12295002-СК_SP від 28 жовтня 2021 року, N картки НОМЕР_2 , відкритого в АТ "Таскомбанк" (а.с.4).

Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості по кредитному договору та випискою по особовому рахунку за період з 28 жовтня 2021 року по 11 березня 2025 заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 11 березня 2025 року складає 60 335, 43 гривень, у тому числі заборгованість по тілу кредиту 40 063, 27 гривень та заборгованість за відсотками 20 272, 16 гривень (а.с.37,40-53).

05 лютого 2023 року на адресу ОСОБА_1 було направлене повідомлення-вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №002/12295002-СК_SB від 28 жовтня 2021 року, надавши можливість протягом 30 календарних днів добровільно погасити кредит в повному обсязі, але в будь якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику. Однак у визначені строки зазначені вимоги не виконані (а.с.38).

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (частина 1 статті 12 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підстав яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 листопада 2021 року сторонами підписано заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування (а.с.8-10).

Вказана заява підписана особисто відповідачем ОСОБА_1 та не заперечується ним.

28 жовтня 2021 року відповідач є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкрито до заяви з номером кредитного договору 002/12295002-СК_SВ.

Відповідач власним підписом підтвердив, що приймає всі умови Публічної пропозиції банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «Таскомбанк», ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку "Master Card World" та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.

Позивачем було надано суду копію Тарифів банку (а.с.12-14), Типову форму ПАТ АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, затв. на засіданні Тарифного комітету АТ "Таскомбанк", протокол №28-1 від 13 липня 2021 року, введено в дію з 14 липня 2021 року (а.с.15-36), які не містять у собі підписів ОСОБА_1 , а тому не підтверджують про ознайомлення відповідача саме з таким змістом документів на час укладення договору кредиту та про безумовну його згоду з такими умовами.

Наведені обставини не підтверджують посилань позивача, що відповідачу під час укладення кредитного договору від 28 жовтня 2021 року надавалися такі документи для ознайомлення перед взяттям зобов`язань щодо повернення кредиту.

Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме цю Публічну пропозицію (оферту) Акціонерного товариства "Таскомбанк" на укладення договору про відкриття кредитного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг, такі умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Публічної пропозиції (оферти) Акціонерного товариства "Таскомбанк" на укладення договору про відкриття кредитного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Надані позивачем примірники документів (з огляду на їхній мінливий характер) не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін; лише факт підписання безпосередньо ОСОБА_1 таких документів може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами задоволенню не підлягають, так як сторона позивача не надала до суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Зазначені висновки узгоджуються із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131ц).

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості таким назвати не можна, оскільки він містить у собі лише цифрові позначення, без проведення розрахунків із зазначенням відповідних математичних дій, які б вказували на те, яким чином ці цифрові позначення виникли.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині апеляційного перегляду щодо відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами в розмірі 20 272, 16 грн без змін.

Доводи апеляційної скарги АТ Таскомбанк наведених висновків суду не спростовують, посилання апелянта на те, що умови кредитування викладені в Тарифах, що свідчить про погодження всіх істотних умов договору, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Разом з тим, анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру процентної ставки.

Тарифи та умови надання банківських послуг в Таскомбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не підписані позичальником.

Також, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Тарифи та у мови є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Наданий банком розрахунок заборгованості станом на 11 березня 2023 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.

За таких обставин, надані банком Тарифи та у мови надання батьківських послуг в Таскомбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Із наданих позивачем доказів тільки заява-анкета містить підпис відповідача. Водночас, ця заява-анкета не містить відповідних істотних умов кредитного договору, а саме: розміру процентів за користування кредитом.

В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку, з якої вбачається фактичне використання коштів (зняття; переказ) та їх повернення.

Надані АТ "Таскомбанк" умови публічної пропозиції (оферти) на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг і Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в Банку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначене позбавляє суд можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

У зв`язку з цим судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про узгодження між сторонами умов кредитування. Посилання апелянта на те, що доказом приєднання позичальника до умов договору є факт використання ним кредитних коштів та часткове погашення заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки банком не доведено укладення кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми.

З огляду на зазначене, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову банку в частині стягнення процентів за користуванням кредитом.

В решті судове рішення не оскаржується.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2025 року в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін, тому підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 10 липня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Кухар С.В.