Провадження № 22-ц/812/1281/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 липня 2025 року м. Миколаїв

справа № 484/4420/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мороз Ольги Сергіївни

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 03 червня 2025 року суддею Шикерею І.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складено того ж дня), у справі за скаргою

ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мороз Ольги Сергіївни,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У травні 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих дій головного державного виконавця Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Мороз О.С., зокрема щодо арешту належних їй грошових коштів.

Заявниця просила визнати такими, що не підлягають виконанню до завершення апеляційного розгляду справи про стягнення кредитної заборгованості, виконавчі дії, зокрема арешт коштів, накладений постановою від 26.05.2025 та зобов`язати державного виконавця припинити виконання зазначених постанов.

Заява мотивована тим, що 06 березня 2025 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було постановлено рішення. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 травня 2025 року було відкрито апеляційне провадження, з одночасним поновленням строку на апеляційне оскарження. Відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України, у разі поновлення строку на апеляційне оскарження дія рішення суду першої інстанції зупиняється. Попри це, державним виконавцем 26 травня 2025 року було винесено дві постанови про арешт коштів боржника. Отже, вчинення виконавчих дій на підставі рішення, дія якого зупинена, є передчасним.

У відзиві на заяву Головний державний виконавець Першого відділу ДВС у Первомайському районі Мороз О. С. просила у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити. Посилалсь на те, що на виконанні у Першому відділі ДВС у Первомайському районі перебуває зведене виконавче провадження № 78231192, до складу якого входить АСВП № 78182574 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" 8 615, 51 грн боргу, та АСВП № 78182565 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" 2422,40 грн боргу. Вказані виконавчі провадження були відкриті 26.05.2025 року. Також 26.05.2025 винесені постанови про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження - 319 грн та виконавчого збору - 861,55 грн. Крім того 26.05.2025 року в межах суми боргу було винесено постанови про арешт коштів боржника. 27.05.2025 року на електронну адресу відділу надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 21.05.2025 року. 30.05.2025 державний виконавець винесла постанову про об`єднання вищевказаних виконавчих проваджень та постанову про зупинення АСВП № 78182574 про стягнення 8 615, 51 грн. 02.06.2025 року винесено постанову про зупинення АСВП № 78182565 про стягнення 2 422, 40 грн. Зауважила, що фактично стягнень за постановами не відбулося, карткові рахунки боржниці заблоковані лише в межах суми боргу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Первомайського місьрайонного суду Миколаївської області від 03 березня 2025 року скаргу задоволено частково, дії головного державного виконавця Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мороз О.С. щодо порушення строків зупинення зведеного виконавчого провадження АСВП № 78231192 визнано неправомірними. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Головний державний виконавець Першого відділу ДВС у Первомайському районі Мороз О. С., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Державний виконавець посилалась на те, що суд безпідставно розцінив клопотання заявниці про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як скаргу на дії державного виконавця.

Крім цього суд першої інстанції порушив норми ЦПК України не залучивши до участі у розгляді скарги стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Крім того суд вийшов за межі заяви ОСОБА_1 , розглянувши питання своєчасності винесення державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження, тоді як такої вимоги заява не містила.

Також апелянт посилалась на ті ж обставини, якими заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи інших учасників

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суд не надходило.

2.Мотивувальна частина

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.03.2025 року було задоволено позов ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором був задоволений. З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було стягнуто 8 615,51 грн кредитної заборгованості.

12 травня 2025 року Миколаївський апеляційний суд своєю ухвалою поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення та зупинив його дію.

21 травня 2025 року Миколаївський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

26 травня 2025 року Першим ВДВС у Первомайському районі було відкрито зведене виконавче провадження №78231192, до складу якого увійшли АСВП №78182574 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінінсова компанія управління активами" кредитної заборгованості у розмірі 8615,51 грн, та АСВП № 78182565 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» боргу заборгованості за судовими витратами позивача у розмірі 2 422, 40 грн.

Того ж дня головним державним виконавцем були винесені постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 319 грн та виконавчого збору на суму 861,55 грн.

Також 26 травня 2025 року в межах суми боргу, головним державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника.

27 травня 2025 року на електронну адресу відділу ДВС надійшло клопотання боржниці ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій, відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 12 травня 2025 року .

30 травня 2025 року головним державним виконавцем було винесено постанову про зупинення АСВП №78182574 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" боргу в сумі 8 615, 51 грн.

02 червня 2025 року головним державним виконавцем було винесено постанову про зупинення АСВП № 78182565 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» боргу в сумі 2422,40 грн.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з нижченаведених підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Положеннями частин першої, другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби та визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ суду, слід дотримуватися правового механізму та відповідних положень ЦПК України, визначених у розділі VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Зокрема, відповідно до вимог частини першої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Системний аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Таким чином, сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Аналогічний за змістом правовий висновок щодо суб`єктного складу учасників справи за скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби неодноразово було викладено Верховним Судом, зокрема в постановах від 24 червня 2020 року у справі №554/352/18, від 19 травня 2021 року у справі №466/3550/20, від 09 лютого 2022 року у справі №569/18319/20.

Отже, суд першої інстанції розцінив та розглянув заяву ОСОБА_1 як скаргу на дії державного виконавця та визнав дії державного виконавця неправомірними.

ОСОБА_1 з таким рішенням суду погодилась та не оскаржувала його, про те, що її заява містила інший характер не зазначала.

При цьому у своїй заяві ОСОБА_1 не зазначила заінтересованою особою стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Також стягувач не був залучений до участі у справі судом першої інстанції та участі у розгляді справи не приймав.

Норми ЦПК України не передбачають для апеляційного суду можливості залучення до участі у справі нових учасників.

Отже, суд першої інстанції, не вирішивши питання про залучення до участі у справі стягувача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», припустився такої процесуальної помилки, яка не може бути усунута судом апеляційної інстанції та є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини першої статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мороз Ольги Сергіївни задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 16 липня 2025 року