Справа № 696/898/25
Провадження № 2/696/391/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 липня 2025 року суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Білопольська Н.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

До Кам`янського районного суду Черкаської області надійшов вказаний цивільний позов.

Згідно зі ст. 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючу суддю Білопольську Н.А.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

Позивач у позовній заяві зазначила відповідачем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її законного представника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де їх обох рік народження зазначено «2008».

Відтак позивачу слід уточнити рік народження законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 .

У позовній заяві позивач зазначила адресу фактичного проживання відповідача ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Бидгощ, Ягелонська, 53/3, Куявсько-Поморське воєводство, Республіка Польща.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Закон України «Про міжнародне приватне право» визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені у ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених у ст.76 цього Закону.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Згідно з ч. 8 ст. 130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Водночас, враховуючи факт перебування відповідача ОСОБА_5 та законного представника відповідача ОСОБА_6 за межами території України, може виникнути необхідність в направленні копії позовної заяви з додатками та судового виклику про необхідність явки до суду шляхом направлення відповідного судового доручення.

Крім того, до позову не надано засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни місця перебування відповідача та її законного представника для вручення та проведення окремих процесуальних дій на території Республіки Польща.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

У рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Білорусія, Бельгія, Болгарія, Канада, Китай, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Естонія, Фінляндія, Франція, Німеччина, Греція, Угорщина, Ірландія, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Литва, Люксембург, Мексика, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Корея, Румунія, Росія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Шрі-Ланка, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуела, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейт, Малаві, Пакистан, Сан-Марино і Сейшели.

Статтею 1 Конвенції встановлено, що кожна договірна держава призначає центральний орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3-6.

Згідно зі ст. 5 Конвенції, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Відповідно до ст. 7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави. Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної держави, або французькою чи англійською мовами.

У разі якщо у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали (згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 ).

Згідно з п. 2.3 вказаної Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного Інструкцією.

Таким чином, на підставі викладеного вище, оскільки відповідачем є громадянка України, яка фактично перебуває у Республіці Польща, суду у випадку відкриття провадження у справі необхідно буде направляти копію позовної заяви та доданих до неї документів за адресою фактичного місця перебування відповідача та її законного представника на території Республіки Польща.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись з даним позовом, позивачем не надано доказів сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, позивач зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Однак таке посилання позивача щодо порядку звільнення її від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є помилковим, оскільки позовна заява про встановлення факту проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без шлюбу, з якою вона звернулася до суду, не стосується п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що давало б підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Також позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру: про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання за позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 1211,20 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви за дві вимоги немайнового характеру, яка подана фізичною особою, у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 1211,20 грн. за одну вимогу, та надати суду відповідні квитанції.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За викладених обставин є необхідним залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків та оформлення її у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, - залишити без руху.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Білопольська