Справа № 201/4997/24
Провадження № 4-с/201/33/2025
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представників стягувача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

державного виконавця Яворської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Українського державного університету науки і технологій (заінтересовані особи державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворська Катерина Вікторівна, ОСОБА_3 ) про зобов`язання державного виконавця здійснити опис майна (за наявності) або скласти акт про відсутність майна у квартирі, здійснити інші заходи виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2024 по справі № 201/4997/24 задоволені позовні вимоги Українського державного університету науки і технологій (далі -Університет) до ОСОБА_3 про виселення.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , із зняттям її з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Виселено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2024 р. по справі № 201/4997/24 без змін.

13.03.2025 на виконання рішення Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська видано виконавчий лист.

02.04.2025 державним виконавцем Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворською К.В. відкрите виконавче провадження № 77676100 з примусового виконання виконавчого листа, постановлено виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

09.05.2025 на адресу Університету надійшло повідомлення про проведення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа по справі №201/4997/24, призначене на 14.05.2025 на 11:00.

Однак, жодних дій по виселенню ОСОБА_4 у призначений виконавцем день здійснено не було, виконавець ОСОБА_5 відмовилась проводити виконавчі дії з огляду на відсутність у квартирі боржника, а також з огляду на ненадходження від боржника письмових доказів її обізнаності щодо проведення виконавчих дій.

З огляду на відмову державного виконавця у проведенні виконавчих дій 14.05.2025 складено акт про їх перенесення на іншу дату 23.05.2025.

23.05.2025 на проведення виконавчих дій прибуло три державних виконавця Соборного ВДВС Яворська К.В., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак виконавчі дії з виселення боржника не відбулися, про що складено акт із описовою частиною встановлених обставин, які завадили державному виконавцю здійснити проведення виконавчих дій.

29.05.2025 представником стягувача через підсистему «Електронний суд» на ім`я начальника Соборного ВДВС направлено скаргу на бездіяльність державних виконавців щодо виконання судового рішення.

05.06.2025 державним виконавцем Яворською К.В. винесено вимогу про здійснення авансування витрат виконавчого провадження для залучення суб`єктів господарювання, яку стягувач вважає необґрунтованою, такою, що перешкоджає виконанню рішення суду, що стало причиною звернення до суду із цією скаргою.

Зазначені в акті від 23.05.2025 підстави для невчинення виконавчих дій щодо виселення ОСОБА_4 стягувач вважає неправомірними, необґрунтованими та такими, що не відповідають законодавству, оскільки відсутність боржника при проведенні виконавчих дій не є підставою для їх нездійснення, адже закон не містить вимог про отримання від боржника письмових повідомлень, пояснень тощо стосовно його відсутності при проведенні виконавчих дій. На 23.05.2025 не було організовано транспорту для звільнення приміщення ні осіб, не запропоновано використати для зберігання транспорт та приміщення стягувача.

На підставі п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець мав право проникнути до житла. За ч. 3 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» процедура примусового виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням.

Здійснити звільнення приміщення від боржника і його речей неможливо без проникнення у приміщення, залучення спеціаліста, який має відкрити двері. Такий спеціаліст був викликаний стягувачем 23.05.2025 для відкриття вхідних дверей квартири, однак через відмову виконавця у проведенні процедури виселення, стягувач був вимушений сплатити кошти за хибний виклик майстра.

Вважав зазначену в акті підставу державного виконавця щодо можливості вчинення виконавчих дій у вигляді закритих вхідних дверей приміщення не вмотивованою та безпідставною. З урахуванням вимог ч. 5 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» з метою опису наявного у приміщенні майна слід проникнути у приміщення, чого державним виконавцем зроблено не було. Тому стягувач не може визначити, чи необхідні особливі умови для зберігання майна, з`ясувати чи є у приміщенні будь-які цінні речі тощо. Натомість закон встановлює порядок передачі майна на зберігання якому передує опис цього майна. Таким чином, на думку стягувача, державний виконавець не забезпечивши належним чином процедуру проведення виконавчих дій, не здійснивши вхід у приміщення, не встановивши факт наявності у ньому речей (майна), їх обсягу та в акті безпідставно вказав про відмову стягувача прийняти речі на зберігання, хоча стягувач готовий надати приміщення для відповідального зберігання. Виконавцем не запропоновано профінансувати залучення інших осіб та авансування їх залучення,

Виконавцем тричі призначались виконавчі дії (на 14.05.2025, 23.05.2025 та 06.06.2025), але були перенесені з вини виконавця, що призводить до невиконання судового рішення.

На підставі викладеного, просив:

визнати бездіяльність державного виконавця Яворської Катерини Вікторівни щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2024 та виконавчого документа по справі № 201/4997/24, неправомірною;

зобов`язати державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Яворську Катерину Вікторівну здійснити примусове виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2024 р. по справі № 201/4997/24 у частині виселення, зокрема здійснити опис майна (за наявності) або скласти акт про відсутність майна у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язати державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі Яворську Катерину Вікторівну здійснити інші заходи передбачені законом для виконання рішення суду.

Заяви учасників процесу по суті скарги.

Від державного виконавця Соборного ВДВС Яворської К.В. 08.07.2025 надійшли письмові заперечення на скаргу (а.с. 25-31), у яких державний виконавець зазначила, що дійсно на примусовому виконанні у Соборному ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 201/4997/24 виданого 13.03.2025 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 (ВП № 77676100).

Заява про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа зареєстровано у Соборному ВДВС за вх. № 4824/28.24-31 від 01.04.2025. Відповідно п. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

02.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення постанови). Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження за адресою, вказаною у виконавчому документі. Відповідно трекінгу відправлень рекомендованих листів 334 сторона боржника по виконавчому провадженню ОСОБА_3 постанову про відкриття виконавчого провадження не отримала.

Відповідно п.2 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відповідно трекінгу відправлень рекомендованих листів 334 сторона боржника по виконавчому провадженню ОСОБА_3 постанову про відкриття виконавчого провадження не отримала.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

14.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, враховуючи неотримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

Актом державного виконавця від 30.04.2025 встановлено, що вимоги виконавчого документу боржником самостійно виконано не було.

Згідно із п. 1 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Відповідно до п. 2 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Відповідно до п. 4 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

30.04.2025 державним виконавцем направлено повідомлення про проведення виконавчих дій на адресу сторони боржника та стягувача із зазначенням відомостей щодо дати та часу проведення виконавчих дій, а саме виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

30.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

Актом державного виконавця від 14.05.2025 встановлено, що в ході проведення виконавчих дій двері приміщення, а саме: кв. АДРЕСА_1 було зачинено. Боржник на виконавчі дії не з`явився, заяви та клопотання про перенесення виконавчих дій надано не було. Представники правоохоронних органів на проведення виконавчих дій не з`явились. Враховуючи обставини, виконавчі дії перенесені на 23.05.2025 року о 10 год. 30хв.

14.05.2025 державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

Актом державного виконавця від 23.05.2025 встановлено, що двері приміщення зачинено, боржник на проведення виконавчих дій у встановлений час та дату не з`явився, пояснення надано не було. Зі слів стягувача, боржник на території країни не перебуває. Відповідального зберігача визначено не було, стягувач відмовився приймати майно на відповідальне зберігання у разі наявності. Документи, що підтверджують право власності стягувача надано не було, рішення суду надано не було. Зі слів начальника ОСББ, відсутні відомості щодо наявності речей в даному приміщенні.

Одночасно, в акті державного виконавця від 23.05.2025 стягувачем надано письмові пояснення.

Відповідно до п. 3 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Згідно із п. 5 ст. 66 Закону якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Відтак державний виконавець не мав законних підстав проведення виконавчих дій у зв`язку з відсутністю визначеного відповідального зберігача.

23.05.2025 державним виконавцем направлено стягувачу вимогу для отримання наступної інформації: надати документи, що підтверджують право власності сторони стягувача, а саме, "Український державний університет науки і технологій" щодо майна зареєстрованого за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_3 , для ознайомлення та долучення до матеріалів справи рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.03.2025 року по справі №201/4997/24, провадження №2/201/2602/2024. Надати підтвердження щодо призначення відповідальним зберігачем стягувача.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

23.05.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій.

На вимогу державного виконавця від 23.05.2025 від стягувача 02.06.2025 надійшла відповідь з наданням копії рішення суду, Акта приймання-передачі цілісного майнового комплексу Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна до Українського державного університету науки і технологій.

Враховуючи п. 3 вимоги державного виконавця від 23.05.2025 (щодо надання підтвердження щодо призначення відповідальним зберігачем стягувача), представником стягувача не було надано підтвердження та/або відомості щодо визначення відповідального зберігача відповідно п. 5 ст. 66 Закону.

На виконання вимог п. 20 ч. 3 ст. 18, ст. 43 Закону 05.06.2025 з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення державним виконавцем було направлено на адресу сторони стягувача вимогу про авансування витрат виконавчого провадження для залучення суб`єктів господарювання.

25.06.2025 від стягувача надійшла відповідь на вимогу, в якій вказано, що оскільки конкретній суми авансування витрат визначені виконавцем не були, а інформація про розмір необхідної суми авансування відсутня, визначено їх на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем не визначено суму авансування додаткових витрат виконавчого провадження, оскільки від стягувача не було надано підтвердження щодо подальшого авансування додаткових витрат для залучення суб`єктів господарювання.

Просила відмовити у задоволенні скарги.

Представники стягувача у судовому засіданні вимоги скарги підтримали і просили задовольнити. Представник стягувача ОСОБА_1 додатково пояснив суду, що бездіяльність державного виконавця полягає у тому, що через те, що державний виконавець не проник до приміщення квартири, стягувач не є обізнаний про перелік майна, що перебуває у квартирі АДРЕСА_1 , що у свою чергу, позбавляє його можливості визначитися із можливістю взяття його на зберігання, від обсягу майна залежить доцільність вжиття заходів щодо зберігання (приміщення, транспорт тощо). Стверджував, що стягувач погодився на зберігання майна, сплативши авансовий внесок у вигляді 1 грн., аде державний виконавець зазначив, що стягувач відмовився від прийняття майна на зберігання і безпідставно залучив суб`єкта господарювання для зберігання майна. Таким чином, рішення до цього часу залишається невиконаним через протиправну бездіяльність державного виконавця.

Державний виконавець Соборного ВДВС Яворська К.В. у судовому засідання проти вимог скарги заперечувала із підстав, викладених у письмових запереченнях, просила відмовити у її задоволенні.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду скарги була повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2024 по справі № 201/4997/24, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2025, задоволені позовні вимоги Українського державного університету науки і технологій до ОСОБА_3 про виселення.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , із зняттям її з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Виселено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 .

На примусовому виконанні у Соборному ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 201/4997/24 виданого 13.03.2025 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 (ВП № 77676100).

За даними підсистеми АСВП 02.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Поставною від 14.05.2025 відкладено проведення виконавчих дій на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження». Як вказано у постанові, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Відповідно трекінгу відправлень, постанова про відкриття виконавчого провадження не була отримана стороною боржника.

Актом державного виконавця від 30.04.2025 встановлено, що вимоги виконавчого документу боржником самостійно виконано не було.

30.04.2025 державним виконавцем направлено повідомлення про проведення виконавчих дій на адресу сторони боржника та стягувача із зазначенням відомостей щодо дати та часу проведення виконавчих дій, а саме виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

30.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

Актом державного виконавця від 14.05.2025 встановлено, що в ході проведення виконавчих дій двері приміщення, а саме: кв. АДРЕСА_1 було зачинено. Боржник на виконавчі дії не з`явився, заяви та клопотання про перенесення виконавчих дій надано не було. Представники правоохоронних органів на проведення виконавчих дій не з`явились. Враховуючи обставини, виконавчі дії перенесені на 23.05.2025 року о 10 год. 30хв.

14.05.2025 державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

Як видно із акта державного виконавця від 23.05.2025, встановлено, що виходом встановлено, що двері приміщення зачинено. Відповідальний зберігач не визначений при проведенні виконавчих дій. Стягувач відмовився брати майно у разі наявності на відповідальне зберігання. Боржник при вчиненні виконавчих дій присутній не був, пояснення у паперовому вигляді не надано. Зі слів стягувача, боржник на території країни не перебуває. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності боржника майно описується та передається на зберігання стягувачу. Стягувач відмовився. Документи, що підтверджують право власності стягувача - відсутні, рішення суду надано не було. Зі слів голови ОСББ, відсутня інформація про наявність речей в даному приміщенні.

До акта надана заява представника стягувача ОСОБА_1 , у якій зазначено, що стягувач не відмовляється від передачі майна на зберігання, однак не може взяти те, що не відомо. Виконавець не знає, які речі він хоче передати на зберігання, який їх обсяг, не знає чи є вони, також не організоване звільнення приміщення від речей, як це передбачено законом, виконавчі дії переносилися двічі, рішення свідомо не виконується.

23.05.2025 державним виконавцем направлено на адресу стягувача вимогу про для отримання наступної інформації: Надати документи, що підтверджують право власності сторони стягувача, а саме, «Український державний університет науки і технологій» щодо майна зареєстрованого за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_3 . Для ознайомлення та долучення до матеріалів справи рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2025 року по справі №201/4997/24, провадження №2/201/2602/2024. Надати підтвердження щодо призначення відповідальним зберігачем стягувача.

23.05.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій.

На вимогу державного виконавця від 23.05.2025 від стягувача 02.06.2025 надійшла відповідь на електронну адресу Соборного ВДВС із наданням копій судових рішень у справі, акта приймання-передачі цілісного майнового комплексу Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна до Українського державного університету науки і технологій.

Щодо виконання вимоги у частині надання підтвердження щодо призначення відповідальним зберігачем стягувача, представником стягувача вказано, що для прийняття майно для відповідального зберігання, їм необхідно володіти інформацією про наявність будь-яких речей у приміщенні, розуміти їх обсяг, кількість, наявність чи відсутність цінних речей, речей, що потребують особливих умов зберігання тощо. Зазначену інформацію вони отримають лише після здійснення державним виконавцем опису майна, як це і передбачено ч. 5 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження». А отже, опис майна передує передачі його на зберігання. У подальшому, маючи у розумінні кількість та обсяг вилучених речей, стягувач визначить приміщення, яке є підходящим по обсягу та умовам для розміщення наявних речей та зможемо прийняти їх для тимчасового зберігання, якщо таке майно не потребує спеціальних умов такого зберігання, наприклад якщо у приміщенні є валютні цінності, майно, що швидко псується або тварини. Звернув увагу на необхідності державному виконавцю визначитись та забезпечити також і можливість транспортування (перевезення) майна з квартири боржника до визначеного для зберігання приміщення, адже таке право надане йому п. 20 ч. 3 ст. 18 Закону.

Знаючи обсяг такого майна, стягувач може надати адресу для транспортування їх для тимчасового зберігання. При цьому, приміщення стягувача мають різний розмири та знаходяться у різних місцях, а тому, залежно від їх обсягу наявного майна у приміщенні, можна визначити це приміщення. Однак для цього знов виникає необхідність в описі майна, який на день висунення вимоги не здійснений. Від стягувача вже надходила пропозиція щодо укладення договору з відповідною організацією про тимчасове зберігання речей боржника або організацією, що зможе здійснити перевезення речей та можливістю профінансувати таку процедуру, з подальшою можливістю стягнення витрачених коштів на користь стягувача, однак державним виконавцем така пропозиція була відхилена. Вочевидь, у зв`язку з небажанням описати майно, без здійснення чого не можливі будь-які подальші дії.

Зауважив у відповіді, що без організації процедури звільнення приміщення від речей боржника, у тому числі шляхом його опису та залишення у приміщенні з покладанням обов`язку його збереження на стягувача, рішення суду про виселення вважатись виконаним не буде. Підтвердження готовність взяти на зберігання належні боржнику речі у строки встановлені законом має бути лише після належної організації даного процесу, а саме, після надання стягувач інформації щодо обсягу наявних речей та визначення строку та способу звільнення приміщення від них.

Посилаючись на норми статей 18, 19, 66 Закону України «Про виконавче провадження», просив надати інформацію щодо кількості та обсягу описаного майна, що знаходиться у приміщенні боржника за адресою: АДРЕСА_3 , а також визначити дату та час, коли описане державним виконавцем майно, що передається на зберігання стягувачу, з квартири буде транспортовано до наданого нами приміщення, про що повідомити представника стягувача на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , або по телефону, вказаному у заяві.

05.06.2025 державним виконавцем направлено на адресу стягувача вимогу для отримання наступної інформації:

Здійснити авансування витрат виконавчого провадження для залучення суб`єктів господарювання, а саме:

суб`єктів господарювання, зокрема господарські організації - юридичні особи та громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону України, для відкриття приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ;

суб`єктів господарювання, зокрема господарські організації - юридичні особи та громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону України, для передачі описаного майна на відповідальне зберігання, відповідно п. 5 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження».

25.06.2025 на адресу Соборного ВДВС надійшла відповідь від стягувача, в якій зазначено, що оскільки конкретній суми авансування витрат визначені виконавцем не були, а інформація про розмір необхідної суми авансування відсутня, стягувач визначає їх на власний розсуд.

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 66 Закону «Про виконавче провадження» виконання рішення про виселення боржника провадиться державним виконавцем наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону (10 днів), перевіривши виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець самостійно призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Тобто, отримання боржником письмового повідомлення від державного виконавця є необов`язковим.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

При цьому, державний виконавець за умови дотримання вимог статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» має право на проникнення до житла на підставі самого рішення суду про усунення перешкод у користуванні таким житлом (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 203/2519/19).

При проведенні примусового виконання рішень із зазначеної категорії справ державний виконавець дотримується вимог статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 12 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, згідно із якою виконання рішень про виселення боржника, його майна, домашніх тварин здійснюється в порядку, визначеному статтею 66 Закону, у присутності понятих за участю працівників поліції.

Опис та передача майна на відповідальне зберігання проводяться виключно в разі відсутності боржника або його представника під час виселення або в разі, коли боржник відмовляється звільнити приміщення від свого майна.

Згідно із ч. 2-8 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» 2. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про його виселення, державний виконавець накладає на нього штраф у порядку, визначеному цим Законом.

Передане для зберігання майно боржника повертається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов`язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов`язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації майна боржника або його частини.

Зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців з дня передачі на зберігання. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації такого майна кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику.

У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Відповідно до п. 4 розділу ІІ Інструкції у разі потреби для проведення чи організації виконавчих дій виконавець має право залучити суб`єктів господарювання.

Таким чином, за змістом статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок забезпечити як опис майна так передання його на відповідальне зберігання, а також повернення його боржнику, якого примусово виселено, що має бути засвідчено відповідним актом державного виконавця.

Опис майна це дія із визначення переліку речей, що перебувають у приміщення, щодо яких має бути забезпечене їх збереження. За змістом ч. 5 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладається обов`язок з опису майна з метою його збереження. Відтак, опис майна і передання його на відповідальне зберігання являють собою єдину процесуальну дію державного виконавця у виконавчому провадження, що забезпечує його зберігання стягувачем або ж іншою особою, визначеній державним виконавцем.

Як встановлено, під час складання акта від 23.05.2025 державний виконавець вказав, що відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності боржника майно описується та передається на зберігання стягувачу. Стягувач відмовився. До акта державного виконавця від 23.05.2025 надана заява представника стягувача ОСОБА_1 , у якій зазначено, що стягувач не відмовляється від передачі майна на зберігання, однак не може взяти те, що не відомо. Виконавець не знає, які речі він хоче передати на зберігання, який їх обсяг, не знає чи є вони, також не організоване звільнення приміщення від речей, як це передбачено законом, виконавчі дії переносилися двічі, рішення свідомо не виконується.

На вимогу виконавця від 23.05.2025 про надання підтвердження щодо призначення відповідальним зберігачем стягувача від стягувача 02.06.2025 надійшла відповідь із вказанням про необхідність надання державним виконавцем інформації про речі у приміщенні, їх обсяг, кількість, наявність чи відсутність цінних речей, речей, що потребують особливих умов зберігання, яку слід надати після здійснення державним виконавцем опису майна, як це передбачено ч. 5 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження». Вважав, що опис майна передує передачі його на зберігання і лише після опису стягувач має визначитися із можливістю його зберігання.

Суд не погоджується із доводами стягувача про те, що державний виконавець має спочатку проникнути у приміщення і описати майно, попередньо повідомити стягувачу про речі у приміщенні, їх обсяг, кількість, наявність чи відсутність цінних речей, речей, що потребують особливих умов зберігання, а потім передати його на зберігання, оскільки такі дії законом не передбачені.

Відповідно до п. 20 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Згідно зі ст. 43 Закону у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов`язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов`язаний додатково здійснити авансування таких витрат.

З метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов`язкового авансування стягувачем.

Як встановлено судом, стягувач своїми діями та відповіддю фактично відмовився від відповідального зберігання, від стягувача не надано було підтвердження щодо подальшого авансування додаткових витрат для залучення суб`єктів господарювання, тому державним виконавцем вжито заходи щодо визначення суб`єкта господарювання, відповідального за зберігання, зокрема, направлено 05.06.2025 на адресу стягувача вимогу для отримання інформації про визначення суми авансування витрат виконавчого провадження для залучення суб`єктів господарювання.

Слід зауважити, що п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», на який посилається стягувач, стосується виконання рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, а не виселення з житла.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу і у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення.

Згідно із п. 18 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв у межах чинного законодавства, виконуючи рішення про виселення боржника з метою опису майна та передання його для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі визначеній державним виконавцем.

Тому вимоги стягувача про зобов`язання держаного виконавця здійснити опису майна (за наявності) або скласти акт про відсутність майна у квартирі не підлягають задоволенню.

Вимоги заявника щодо зобов`язання державного виконавця здійснити інші передбачені законом заходи для виконання рішення суду стягувачем не конкретизовані, а тому не можуть бути розглянуті і вирішені судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 259, 260, 353, 447, 450, 451, 452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Українського державного університету науки і технологій (заінтересовані особи державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворська Катерина Вікторівна, ОСОБА_3 ) про зобов`язання державного виконавця здійснити опис майна (за наявності) або скласти акт про відсутність майна у квартирі, здійснити інші заходи виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текси ухвали складений 11 липня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова