ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1616/25 Провадження № 2/636/1798/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Мар`їнський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області про припинення стягнення аліментів, стягнення безпідставно отриманих коштів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зачепіло З.Я. звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтований наступним. 19.07.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було видано наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого 30.10.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу. 15.12.2023 року заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ по справі № 636/1689/23 було вирішено виключити відомості про батька ОСОБА_1 з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не було оскаржене сторонами та набуло законної сили. Згідно з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 не являється батьком дитини ОСОБА_3 , тому батьківських обов`язків перед дитиною не несе. Однак протягом усього часу до та після внесення змін до свідоцтва дитини позивачу ОСОБА_1 нараховувались аліменти згідно з виконавчим провадженням № 60448620. З рахунків ОСОБА_1 16.02.2023 року було проведено списання грошових коштів в загальній сумі 225 500,81 грн., з яких: витрати на виконавче провадження -269,00 грн., 14076,99 виконавчий збір, 140 796,88 грн. заборгованість по аліментам, які 17.02.2023 року перераховані стягувачу, 70384,94 грн. штраф за несплату аліментів, який перерахований стягувачу. Наразі загальна заборгованість по аліментам становить 398997,34 грн. Позивач вважає, що відповідачкою (стягувачем) недобросовісно набуто 211181,88 грн., які підлягають стягненню на його користь. На підставі ч.4 ст. 273 ЦПК України та ч.2 ст. 197 СК України позивач вважає, що виключення запису про його батьківство є обставиною, що має істотне значення, і відповідно є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини. Посилається також й на те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані вимоги ст. 1215 ЦК України.

На підставі викладеного позивач просить: припинити стягнення аліментів з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на виконання судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19липня 2019 року у справі № 233/4157/19; стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у вигляді аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 211181,88 грн. за весь час з моменту відкриття виконавчого провадження; звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір нарахувань яких становить 398997,34 грн.; покласти на відповідачку ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Подалі 20.02.2025 року представник позивача адвокат Зачепіло З.Я. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 03.03.2025 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд якої визначено проводити в загальному позовному провадженні.

14.04.2025 року до суду надійшла заява Мар`їнського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області, сформованою в підсистемі «Електронний суд», в якій міститься клопотання про розгляд справи за відсутністю представника ВДВС.

18.04.2025 року до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 , в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, оскільки перебуває на службі ЗСУ. Крім того, зазначає, що позовні вимоги визнає частково: не заперечує проти вимог щодо припинення стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 та звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Не погоджується з вимогами позовної заяви про відшкодування по виплатам, які були здійснені на законних підставах по аліментам на її користь, а також стягнення з неї судових витрат.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті.

Учасники справи до суду не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України (далі - СК України), у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у статті 180 СК України, за змістом якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

Судом встановлено, що 19 липня 2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2019 року з дня подачі даної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також судового збору (справа № 233/4157/19).

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2019 року вбачається, що старшим державним виконавцем Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області Новіковим М.М. відкрито виконавче провадження ВП № 60448620 з примусового виконання судового наказу № 233/4157/19, виданого 19.07.2019 року.

Як вбачається з копії заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2023 року (справа № 636/1689/23, провадження № 2/204/2749/23) позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини задоволено частково. Виключені відомості про батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису №7 від 04 червня 2018 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного виконкомом Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду набуло законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначено в позовній заяві ОСОБА_1 протягом усього часу до та після внесення змін до свідоцтва дитини відповідачки йому нараховувались аліменти згідно з виконавчим провадженням № 60448620. З рахунків ОСОБА_1 16.02.2023 року було проведено списання грошових коштів в загальній сумі 225 500,81 грн., з яких: витрати на виконавче провадження -269,00 грн., 14076,99 виконавчий збір, 140 796,88 грн. заборгованість по аліментам, які 17.02.2023 року перераховані стягувачу, 70384,94 грн. штраф за несплату аліментів, який перерахований стягувачу. Станом на 09.2024 року загальна заборгованість по аліментам становить 398997,34 грн.

Вказані обставини підтверджуються відповіддю за підписом начальника Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області за № 39698 від 11.11.2024 на запит адвоката Зачепіло З.Я. та копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом № 233/4157/19, стягувач ОСОБА_6 , а також не спростовані відповідачкою ОСОБА_2 .

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Заявляючи позов, ОСОБА_1 посилався як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, на те, що судовим рішенням виключено з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька дитини.

Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини.

Таким чином, виключення запису про батьківство є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і, відповідно, є підставою для звільнення особи від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли така особа була записана батьком дітей. Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, провадження № 61- 19171св20.

Також, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відсутні підстави для подальшого стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину на користь відповідачки ОСОБА_2 ,

За таких обставин суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на виконання судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19липня 2019 року у справі № 233/4157/19, а також про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмір 398997,34 грн.

Щодо вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів суд дійшов до наступного.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Правовий аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статтею 1215 ЦК України, безпідставно набуті аліменти не підлягають поверненню.

Аналіз частини першої статті 1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Схожий за змістом висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 382/1728/18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія «добросовісність» закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.

ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.

З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.

Суд зазначає, що визнання ОСОБА_2 факту, що ОСОБА_1 не є батьком її сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без врахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, не є підставою вважати, що позивачем спростована презумпція добросовісності набувача аліментів.

Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Водночас, вимога про повернення коштів, витрачених на забезпечення життєдіяльності дитини, не відповідає інтересам дитини.

У справі, що розглядається, аліментні кошти витрачались на утримання дитини за відсутності будь-якої несумлінності з боку останньої, зворотного позивачем не доведено. Враховуючи, що дитина не має біологічно встановленого батька, який має обов`язок її утримувати, повернення отриманих за тривалий час аліментів може зашкодити інтересам дитини та поставити під загрозу її право на належний рівень життя та гармонійний розвиток її особистості.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Враховуючи те, що відповідно до частини першої статті 179 СК України саме малолітня дитина є власником одержаних на її утримання аліментів, а концепція забезпечення найкращих інтересів дитини є провідною у вітчизняному та міжнародному сімейному праві, вимоги позивача про повернення сплачених на утримання дитини аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема і статті 1215 ЦК України.

Зазначені висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 677/876/21, провадження № 61-3352св22, які суд враховує при застосуванні норм права до виниклих правовідносин відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.

За відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття аліментів, які є власністю дитини та якими розпоряджалась її мати в інтересах дитини, суд не вбачає правових підстав для стягнення їх з відповідача на користь позивача як безпідставно набутих. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду: витяг з договору № 23/1 про надання адвокатських послуг від 17.07.2024, копію акту виконаних робіт за договором № 23/1 про надання адвокатських послуг від 17.07.2024, згідно з яким загальна вартість наданих юридичних послуг становить 15000,00 грн. та включає в себе найменування послуг: первинну консультацію , аналіз судової практики, формування правової позиції по справі, формування та направлення вихідної кореспонденції, підготовка та направлення адвокатського запиту до державного виконавця в сумі 1000,00 грн., отримання, правовий аналіз та опрацювання вхідної кореспонденції, підготовка та подання позовної заяви до суду в сумі 14000,00 грн.;

копію платіжної інструкції № 4095-96С7-НВ4К-Е681 від 29.07.2024 про оплату послуг адвоката в сумі 15 000 грн.

Між тим, суд оцінюючи надані адвокатом послуги, зазначені в Акті виконаних робіт за договором № 23/1 про надання адвокатських послуг від 17.07.2024, враховує, що первинна консультація, правовий аналіз наявних документів та судової практики є складовими частинами роботи по підготовці позовної заяви, тому приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, не є співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом. У зв`язку із чим суд, виходячи з критерію розумності розміру витрат на правничу професійну допомогу та конкретних обставин справи, вважає достатнім стягнення з відповідачки на користь позивача зазначених витрат в сумі 5000 грн.

Стаття 141. Розподіл судових витрат між сторонами передбачений статтею 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог(ч.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції АТ КБ «Приват Банк», відділення № 38 Краматорської філії 84207, Донецька область, ОСОБА_1 за заявленим ним позовом сплачений судовий збір в сумі 1211,29 грн. за вимогу немайнового характеру відповідно до п.п 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Між тим позов ОСОБА_1 складається з вимоги як немайнового характеру припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, та і вимоги майнового характеру стягнення безпідставно набутих коштів у вигляді аліментів, розмір судового збору за якою відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.3 ст. 6Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Однак, ОСОБА_1 не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру, виходячи з ціни позову 211181,88 грн. , тобто 2111,61 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів у вигляді аліментів в розмірі 211181,88 грн. залишені судом без задоволення, зазначені судові витрати покладаються на позивача, з якого на користь держави слід стягнути несплачений судовий збір. З відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за вимоги немайнового характеру, які судом задоволені.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 133, 137, 141, 223, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Мар`їнський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області про припинення стягнення аліментів, стягнення безпідставно отриманих коштів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_8 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на виконання судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19липня 2019 року у справі № 233/4157/19.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_8 на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на виконання судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19липня 2019 року у справі № 233/4157/19, розмір нарахувань яких становить 398997,34 грн.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів у вигляді аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 211181,88 грн. за весь час з моменту відкриття виконавчого провадження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави не сплачений судовий збір в сумі 2111 (дві тисячі сто одинадцять ) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 понесені ним судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) грн..20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 . Представник позивача: Адвокатське об`єднання «Захист» () в особі адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, юридична адреса:65027, м. Одеса, вул.. Мала Арнаутська, буд.71, оф.6, адреса для листування: 36000, м. Полтава, вул.. Котляревського, буд.3, оф.709.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений « 04» липня 2025 року.

Суддя І.В. Карімов