КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-з/824/485/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

додаткова

м. Київ Справа № 760/5150/24

17 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимошик Ірини Олексіївни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Просили суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ;

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 9928,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 9928,12 грн.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

10 березня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимошик Ірини Олексіївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в обґрунтування якої зазначав, що у апеляційній скарзі зазначалось, що у зв`язку з підготовкою та поданням даної апеляційної скарги, ОСОБА_1 понесено витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000, 00 грн., докази про що додані до апеляційної скарги.

Також в апеляційній скарзі зазначено про необхідність покласти на відповідача понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, що становлять 19 000, 00 грн., докази про що додані до апеляційної скарги.

Крім того, до апеляційної скарги відповідно до ч. 4 ст. 356 Цивільного процесуального кодексу України долучено примірник апеляційної скарги з додатками (в тому числі і докази понесення витрат правничу допомогу адвоката) для відповідача.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції.

В судове засідання з`явились позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тимошик І.О., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились,повідомлялись засобами поштового зв`язку. Поштова кореспонденція, яка направлялась Київським апеляційним судом на поштову адресу позивача та відповідача повернулось без вручення, причина «адресат відсутній за вказаною адресою».

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін, повідомлених належним чином.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Питання щодо розподілу судових витрат за наданння правової допомоги в суді апеляційної інстанції апеляційним судом не вирішувалось.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 в суді першої інстанції було надано адвокатом Марініченко В.К.

15 січня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Марініченко В.К. було укладено додаткову угоду до договору № 15/01/2024 відповідно до умов якої сторони погодили вартість виконання наступних робіт: складання та подання позовної - 10 000, грн.; участь адвоката у судовому засіданні- 3 000,00 грн.; складання процесуальних документів під час судового розгляду справи- 1 500,00 грн.- 3 000,00 грн. (в залежності від об`єму та складності); ознайомлення з матеріалами справи- 800,00 грн.

Зазначено, що дана додаткова угода є невід`єдною частиною договору № 15/01/2024 про надання правничої допомоги від 15 січня 2024 року.

26 вересня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Марініченко В.К. було підписано акт про виконання умов договору про надання правничої допомоги № 15/01/2024 від 15.01.2024 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: : складання та подання позовної - 10 000, грн.; участь адвоката у судових засіданнях 16.05.2024,11.07.2024 та 26.09.2024.

Загальна вартість виконаних робіт/наданих послуг за договором про надання правничої допомоги № 15/01/2024 від 15.01.2024 року складає 19 000,00 грн.

21 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Тимошик І.О. було укладено договір № 21/10/24 про надання правничої допомоги.

Відповідно до умов договору сторони погодили, що гонорар за виконання відповідного доручення клієнта за даним договором визначається на підставі окремої домовленості між сторонами (шляхом підписання додаткових угод, обміну листами, повідомленнями, виставленням рахунку тощо). (п. 3.1)

Відповідно до п. 3.2 сторони домовились, що гонорар за договором сплачується клієнтом авансовим платежем протягом 3-х днів з моменту досягнення сторонами домовленості щодо його розміру (шляхом підписання додаткових угод, обміну листами, повідомленнями, виставленням рахунку тощо) на рахунок адвоката, вказаний в п. 8 договру, або шляхом передання готівкових коштів.

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 та адвокатом Тимошик І.О. було укладено додаткову угоду відповідно до умов якої сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги у справі № 760/5150/24 становить вартість виконання, зокрема, наступних робіт: ознайомлення та системний аналіз документів для формування правової позиції- 5 000,00 грн.; складання апеляційної скарги -10 000,00 грн.; участь адвоката в судовому засіданні- 2 500,00 грн.; складання та подання процесуальних документів під час апеляційного провадження -2 000,00 грн.- 5 000,00 грн. (в залежності від об`єму та складності).

04 листопада 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Тимошик І.О. було підписано акт про виконання умов договору про надання правничої допомоги № 21/10/24 від 21.10.2024 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: ознайомлення та системний аналіз документів для формування правової позиції- 5 000,00 грн.; складання апеляційної скарги -10 000,00 грн.

Загальна вартість виконаних робіт/наданих послуг за договором про надання правничої допомоги № 21/10/24 від 21.10.2024 року складає 15 000,00 грн.

Аналізуючи зазначене в сукупності, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням відсутності зі сторони позивача заперечень щодо понесених позивачем судових витрат в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат понесених позивачем в суді апеляційної інстанції в сумі 15 000,00 грн.

Стосовно вимог представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки представником позивача не було надано копії договору про надання правничої допомоги № 15/01/2024 від 15.01.2024, що в свою чергу унеможливлює дослідити умови договору та надати йому оцінку.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137,141, 270 ЦПК України, ЗакономУкраїни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимошик Ірини Олексіївни задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн.

В задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст додаткової постанови складено 18 липня 2025 року

Головуючий: Судді: