Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/415/25

30 червня 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

секретаря Чорній К.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2003 року. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З часом сімейне життя розладилось, вони припинили спільне проживання. На даний час позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідач живе окремо від сім`ї і добровільно коштів на утримання дітей не надає. Позивачка змушена самостійно утримувати дітей та забезпечувати їх всім необхідним. Відповідач усунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагає. Тому просила постановити рішення про стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 15000 гривень на кожну дитину щомісячно.

Позивачка в судовому засіданні заявлений позов підтримала з викладених підстав. Додатково пояснила, що сімейне життя з відповідачем не склалося і всі зусилля, які вона доклала для збереження сім`ї не дали жодного результату. Відповідач виїхав за межі України на заробітки до Європи давно. Спершу підтримував сім`ю матеріально, а згодом, з 2020 року почав надавати таку підтримку лише епізодично. Згодом стало відомо, що він веде подвійне життя, перестав спілкуватися з нею та дітьми та долучатись до матеріального утримання дітей. Далі відповідач переїхав до Канади. Аби зберегти сім`ю, вона з дітьми приїхала до відповідача у Канаду, життя там не склалось і вона змушена була повернутись в Україну. З листопада 2024 року відповідач взагалі припинив будь-яку допомогу, весь тягар по вихованню та утриманню неповнолітніх синів ліг на неї. Вона самостійно не має змоги забезпечити дітей всім необхідним, оскільки не має можливості повноцінно працювати. Причиною цього є той факт, що обоє дітей мають інвалідність з дитинства і потребують особливого догляду, постійної її присутності та підтримки. Реабілітація та лікувальна терапія дітей потребує додаткових коштів, яких постійно не вистачає. Вона працює вдома, виготовляє власноручно одяг на замовлення, який продає через мережу інтернет. Однак часто така робота має сезонний характер, дохід є нестабільним. Натомість відповідач тривалий час перебуває за межами України, адаптувався до життя закордоном, працю та отримує достатній і стабільний заробіток. У період, коли вона проживала з відповідачем у Канаді, його заробіто складав орієнтовно 3000 канадських доларів. Тому, вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей у запропонованому нею розмірі і це не буде обтяжливим обов`язком для відповідача. Також вважає, що розмір аліментів, який нею заявлений не є завищеним чи надмірним, оскільки діти через наявні проблеми із здоров`ям потребуєть додаткових витрат для забезпечення їх життєвих потреб.

Представником позивача адвокат Герасимчук О.О. подав відзив на позовну заяву. Висловлюючи позицію відповідача, представник у поданому відзиві зазначив, що заявлений позов відповідач визнає частково та готовий сплачувати по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття. Вказав, що не заперечує батьківського обов`язку утримувати дітей, однак сума аліментів, запропонована позивачкою, є необґрунтованою та непосильною для нього. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 30000 гривень щомісячно. Додані позивачкою документи про працевлаштування відповідача за межами України є неналежними. Відповідач станом на час звернення позивачки до суду та на даний час є безробітним. Також вказує, що позивачка не обґрунтувала розмір стягнення аліментів на утримання дітей, який було заявлено. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Позивачка бажає стягувати аліменти з відповідача на утримання кожної дитини в розмірі по 15000 гривень. Однак вона також має витрачати на утримання дітей аналогічну суму. Однак нею у позовній заяві не надано доказів того, що дійсно з урахуванням рівності обов`язку батьків на утримання дітей витрачаються кошти у розмірі 60000 гривень щомісячно. За таких обставин просив врахувати позицію відповідача та заявлений позов задовольнити частково.

Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою та перебувають під її опікою та на її утримані. Сімейне життя не склалося і сторони припинили спільне проживання. Відповідач виїхав за межі України ще до 2020 року, перебуває закордоном на даний час у Канаді. Діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Оскільки обоє дітей є особами з інвалідністю, то потребують особливого догляду та забезпечення. Позивачка самостійно не має змоги забезпечити належне матеріальне утримання дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На обох батьках лежить однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків.

З пояснень позивачки встановлено, що відповідач фактично протягом останнього часу усунувся від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дітей, що стало підставою звернення до суду.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд встановив, що відповідач живе закордоном, рівень його доходів при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, він може бути мінливим, а тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі, як про це просить позивачка.

Даючи оцінку доводам сторін щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд констатує, що розсудливі та безсторонні міркування дають підстави прийти до висновку, що рівень заробітку відповідача, який тривалий час перебуває закордоном та не повертається в Україну, є достатнім не лише для забезпечення базових потреб самого відповідача, але і для можливості надавати матеріальну допомогу дітям, які народжені у зареєстрованому шлюбі. Відповідач, апелюючи до того, що позивачка не подала належних доказів про його дійсні заробітки, сам не подав суду на виконання вимог ст.81 ЦПК України жодного доказу на підтвердження свого майнового стану, а також на підтвердження факту належного виконання ним свого батьківського обов`язку по утриманню дітей.

Аргументи відповідача щодо необхідності дотримання встановленого Сімейним кодексом України принципу рівності обов`язку батьків в утриманні дітей є правильними, однак доводи, які він висловив на обгрунтування своєї позиції, свідчать про хибне розуміння ним цього принципу. Відповідач вдається лише до формального математично обрахунку витрат, які на його думку, у випадку стягненнення з нього аліментів, має у такому ж розмірі нести позивачка. Проте, відповідач при цьому не враховує ту обставину, що він, крім виділення матеріального ресурсу, не бере жодної іншої участі у житті дітей, не зайнятий щоденним піклування, не забезпечує умови проживання, побуту, навчання, не готує їжу, не доглядає дітей у випадку хвороби, не забезпечує їх інші потреби. Таким чином, арифметично урівнювати величину коштів, які сплачуються одним з батьків на утримання дитини із затратами, які несе інший з батьків, з ким проживають діти не можливо.

Оскільки рівень доходів відповідача при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, він може бути мінливим, а тому, у відповідності до ст.184 СК України, доцільно визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі, як про це просить позивачка.

Враховуючи встановлені обставини, а також вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, виходячи з наведених позивачкою доводів, величини прожиткового мінімуму, встановленого законодавчо, матеріального становища сторін, віку, стану здоров`я та матеріального становища обох батьків, дітей, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а також враховуючи потреби дітей і витрати, які несе позивачка на забезпечення життєвих потреб дітей, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей може бути визначений у розмірі по 10000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Такий розмір аліментів буде посильним для відповідача, оскільки з огляду на загальнодоступні інформаційні ресурси на федеральному рівні, з 1 квітня 2025 року, мінімальна зарплата в Канаді встановлена на рівні 17,75 канадських доларів на годину (newscanadaimmigration.com.), що дає змогу, навіть в умовах не повної заянятості сплачувати аліментів у розмірі, який визначений судом.

На підставі наведеного, ст. 84,180,181,182,184,191 СК України, керуючись ст.ст.263-265, 282 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 10000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 28 березня 2025 року, з часу фактичного звернення позивачки до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 1211,20 грн. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Битківський