П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Київ

Справа №761/35049/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8325/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В. за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Волошина В.О. 27 січня 2025 року у м. Київ, за скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними, скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - КП «Київтеплоенерго») звернулось до суду з вищевказаною скаргою, в якій просило:

- визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. (далі по тексту - державний виконавець/суб`єкт оскарження) щодо винесення повідомлення від 07 жовтня 2024 року по справі №761/35049/21 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними;

- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07 жовтня 2024 року, винесене суб`єктом оскарження;

- зобов`язати посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - Відділ ДВС) відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 24 листопада 2022 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь заявника по цивільній справі №761/35049/21.

Скарга мотивована тим, що 24 листопада 2022 року заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/35049/21, яке набрало законної сили, було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 43234, 99 грн, заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 53428, 63 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн, тобто по 1135,00 грн з кожної.

На виконання вказаного судового рішення, Шевченківським районним судом м. Києва 12 серпня 2024 року видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1

25 вересня 2024 року стягувачем було подано до Відділу ДВС заяву про примусове виконання рішення суду та вищезазначений виконавчий лист.

07 жовтня 2024 року суб`єктом оскарження було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з підстав п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) (відсутня інформація щодо дати народження та РНОКПП боржника у виконавчому документі).

У зв`язку з викладеним, стягувач звернувся до суду з даною скаргою, оскільки вважає такі дії державного виконавця неправомірними.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задоволено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни, які полягали у винесенні повідомлення від 07 жовтня 2024 року про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, а саме: виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 по цивільній справі №761/35049/21 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовано повідомлення від 07 жовтня 2024 року про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, а саме: виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 по цивільній справі №761/35049/21 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесене старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інною Леонідівною.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що державний виконавець самостійно не був позбавлений можливості встановити ідентифікуючі дані боржника, з огляду на заходи примусового виконання рішення, а тому вважав, що у старшого державного виконавця були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Разом з тим, суд першої інстанції не вбачав правових підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання посадових осіб Відділу ДВС відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 24 листопада 2022 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь заявника по цивільній справі №761/35049/21, оскільки, державний виконавець, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Суд не може підміняти виконавчу службу та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження віднесено до компетенції виконавця.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), представником відділу подано апеляційну скаргу, в якій вона вказує на те, що у виконавчому листі пред`явленому до примусового виконання відсутні відомості про дату народження боржника, РНОКПП. Таким чином у виконавчому документі відсутніми є не окремі відомості про особу боржника, а саме ідентифікуючі відомості, дата народження боржника, та РНОКПП.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження може одержувати від установ, організації та ін. пояснення, довідки, відомості та інформацію, в тому числі конфіденційну. Однак, вказана стаття не передбачає вчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Через технічні особливості Автоматизованої системи виконавчого провадження винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не можливе без зазначення дати народження боржника.

Враховуючи вищевикладене, виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону та підлягає поверненню стягувачу без прийняття до виконання, що і було зроблено державним виконавцем.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник скаржника - адвокат Братченко А.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив про її задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому керуючись положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 24 листопада 2022 року заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/35049/21, яке набрало законної сили, було вирішено солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 43234, 99 грн, заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 53428, 63 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн, тобто по 1135,00 грн з кожної.

На виконання вказаного судового рішення, Шевченківським районним судом м. Києва 12 серпня 2024 року видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1

25 вересня 2024 року стягувачем було подано до Відділу державної виконавчої служби заяву про примусове виконання рішення суду.

07 жовтня 2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І. Л. було винесено повідомлення про повернення вказаного виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстав п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону (відсутня інформація щодо дати народження боржника та РНОКПП у виконавчому документі).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема, місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти

У п.6 ч. 4 ст. 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц зроблено висновок, що згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Водночас відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та реєстраційного номеру облікової картки платника податків не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Правовий висновок про те, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання неодноразово викладено у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14, від 25 червня 2014 року у справі № 6-62 цс14, постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц, від 02 серпня 2024 року у справі № 752/11660/14 та ін., що свідчить про усталену судову практику з цього питання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, врахувавши наведені норми права, належним чином дослідивши надані докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги, оскільки відсутність у виконавчому документі дати народження та реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, і що дії старшого державного виконавця Красноштан І.Л. при винесенні повідомлення від 07 жовтня 2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу КП «Київтеплоенерго» без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі дати народження та реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Визнаючи неправомірними дії державного виконавця щодо повернення стягувачу без виконання виконавчого листа з підстав відсутності у ньому даних про дату народження та реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, суд першої інстанції правильно виходив із того, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження наділений повноваженнями самостійно отримати вказану інформацію з метою ідентифікації особи боржника та захисту інтересів стягувача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що норми наведеного закону не передбачають вчинення державним виконавцем виконавчих дій до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження слід визнати безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 16 липня 2025 року.