Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/5652/25
Провадження №2-о/711/174/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

в с т а н о в и л а:

Представник заявниці адвокат Паливода В.П., який діє на підставі ордеру серії АЕ №1397567 від 18.06.2025р., звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності заявниці наступних архівних довідок:

1) №Р-404-20 від 22.09.2020, складеної відділом трудового архіву Межівської районної ради Дніпропетровської області;

2) №Р-388 та №Р-389 від 23.09.2020, складених архівним відділом Межівської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області;

3) №21 від 21.05.2024, складеної Новопідгороднянською гімназією Межівської селищної ради №21 від 21.05.2024.

В обґрунтування вимог в заяві вказується, що встановлення факту належності відповідних довідок заявниці обумовлено необхідністю належного документального підтвердження частини трудового стажу заявниці з метою забезпечення можливості призначення їй пенсії.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі за такою заявою слід звернути увагу, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є верховенство права (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду таких справ встановлені цим розділом.

За таких обставин суд, вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, має враховувати, що така заява повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175-177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим статтями 294, 318 ЦПК України.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі за такою заявою слід звернути увагу, що за змістом ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд може установити будь-який факт, що має юридичне значення для фізичної особи, від якого залежить подальший розвиток цивільних правовідносин, у яких така особа є учасником. Натомість особливістю справ окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є та обставина, що суд може визнати існування лише тих певних фактичних обставин дійсності, які породжують настання наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення суб`єктивних цивільних прав, юридичних обов`язків, а також цивільних правовідносин в цілому, тобто юридичні факти можуть бути встановлені судом лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 318 ЦПК у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Так, у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 вказано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Як слідує з п. 12 зазначеної постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 (п. 6 ч. 1 ст. 315) ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Про це зазначено і в листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012р., а саме, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 (п. 6 ч. 1 ст. 256) ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

У порушення зазначених вимог, до заяви не долучено доказів того, що орган, який видав відповідні довідки відмовив у виправлені наявних у них помилок. Заявником не надано доказів про неможливість внесення змін у відповідні документи установами, які їх видали.

Окремо варто звернути увагу, що у довідках, факт належності яких є предметом вимог заявниці, зазначена особа, якій такі довідки видані (адресат) і повне ім`я такої особи повністю збігається з повним ім`ям заявниці, яке зазначено у її паспортному документі, а заявницею не додано до її заяви жодного доказу на підтвердження оспорювання того факту, що відповідні довідки видавалися саме їй, а не іншій особі.

В той же час, слід зауважити, що сприйняття інформативного змісту відповідних довідок (інформація, яка викладена у таких документах) є результатом наслідку аналізу та оцінки таких документів іншими суб`єктами суспільних відносин. Натомість факт належності певного документу певній особі і результат тлумачення інформативного змісту такого документу не завжди є взаємопов`язаними обставинами, а отже встановлення факту належності інформативної довідки (листа) конкретній особі не має наслідком зміну інформативного змісту такого документу, а отже і не впливає на результат тлумачення наявної у такому документі інформації.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява має містити зміст позовних вимог (спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні) та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Статтею четвертою ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, за змістом ст.ст. 4, 5, 13 ЦПК України підставою звернення з позовом до суду є потреба позивача у захисті своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а метою такого звернення отримання ефективного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективність способу захисту визначається його здатністю реально відновити захищені судом право чи інтерес, а застосування ефективного способу захисту має привести до належних правових наслідків, що забезпечать існування належного правопорядку.

Звертаючись до суду з даною заявою заявниця посилається на те, що їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком з причини відсутності належного документального підтвердження частини трудового стажу. В той же час, у заяві не зазначається про те чи подавала заявниця відповідні довідки (які є об`єктом вимог заявниці) до органів Пенсійного фонду України та яким чином відповідні органи оцінили інформацію, яка наявна у таких довідках. Також у заяві не обґрунтовано який правовий наслідок матиме встановлення факту належності відповідних довідок заявниці і яким чином це впливатиме на спосіб оцінки інформативного змісту відповідних довідок.

Таким чином, заявник має визначитись з підставами її звернення до суду, обґрунтувати належність та ефективність обраного нею способу захисту її прав та зазначити обставини, які свідчать що відповідний спосіб захисту може реально захистити законні права та інтереси заявниці. Зазначене є необхідним, оскільки передумовою ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог є встановлення судом відповідності обраного способу захисту критеріям ефективності. У випадку, коли в заяві заявлені вимоги про застосування способу захисту, який не відповідає критеріям ефективності, то це може бути підставою для ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні відповідних вимог.

Одночасно суд звертає увагу, що з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства заявник не позбавлена можливості наполягати на розгляді судом по суті її вимог саме у тій редакції, яку вона вважає належною, і саме задля розгляду судом питання про можливість захисту законних прав та інтересів у спосіб, про який просить заявниця, оскільки кожна сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Отже, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними їх прав, керуючись принципом пропорційності, суд зобов`язаний роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. За таких обставин слід звернути увагу, що заявлення вимоги про застосування способу захисту, який не відповідає критерію ефективності може бути підставою для ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні вимог.

Крім того, всупереч вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК заявницею до заяви не додано копії квитанції про сплату судового збору за подання до Придніпровського районного суду м. Черкаси вищевказаної заяви.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження сплачується судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент подання заяви складає 605,60 грн.

Заявницею ж додано до її заяви копію квитанції про сплату судового збору за подання позову до Межівського районного суду Дніпропетровської області. Натомість доказів сплати судового збору за подання заяви до Придніпровського районного суду м. Черкаси заявницею не надано, а такий судовий збір підлягає сплаті за іншими банківськими реквізитами.

Таким чином, заявниця має сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн. та надати суду оригінал квитанції. Оплату судового збору заявниці належить здійснити за реквізитами: отримувач ГУК у Черкаській області, Придніпровський район; код отримувача 37930566; банк отримувача Казначейство України; рахунок отримувача UA0023765; код класифікації доходів бюджеті 22030101; призначення платежу - 101; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір за заявою ОСОБА_1 , справа №711/5652/25, Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Зазначені обставини перешкоджають суду вирішити питання про прийняття заяви до розгляду. Тож заявниці необхідно привести її заяву у відповідність до вимог зазначених в цій ухвалі та надати суду заяву з усуненими недоліками, в якій зазначити якими обставинами обґрунтовується звернення заявниці, яким чином встановлення факту належності їй відповідних довідок сприятиме забезпеченню захисту її законних прав та інтересів, додати докази сплати судового збору.

За змістом ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 185, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без руху і надати заявникові строк для усунення недоліків тривалістю у п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків до вказаного строку, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявникові.

Копію ухвали для усунення недоліків надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.М. Скляренко