СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/91/25
Провадження № 2/684/99/2025
РІШЕННЯ

іменем України

30 червня 2025 року с-ще Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

судді Гринчук С.М.

за участі секретаря судового засідання Олійник Л.М.,

учасники справи:

позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»,

представник позивача директор Ткаченко М.М., адвокат Бацюк О.М.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду с-ща Стара Синява за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі за текстом - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду із зазначеним вище позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 20 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі за текстом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено Договір №75691937, відповідно до якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику у власність грошові кошти у сумі 8500 гривень, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 19 серпня 2021 року та сплатити проценти за користування коштами в розмірі 1,99 % за кожен день користування позикою.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором щодо погашення позики та нарахованих відсотків, не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість, що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 8500 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16 689 гривень 12 копійок, заборгованість за пенею та/або штрафами 155 гривень 56 копійок.

27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і за Договором №75691937.

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КПАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за креитними договорами до позичальників, у тому числі за Договором №75691937.

Таким чином до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до укладених договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент подання позову становить 25 344 гривні 68 копійок.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень.

Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - адвокат Бацюк О.М. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у заяві та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився про час та місце розгляду повідомлена належним чином, судові повістки отримав особисто, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.106, 189).

17 квітня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду відзив на позов, у якому вважаєпозовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та необгрунтованими, обставини викладені у позові не відповідають вимогам закону та реальним обставинам справи, а також не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Вказує, що не підписував Договір позики №75691937 від 20 липня 2021 року та кошти не отримував, а позивач не надав доказів як про підписання ним вищезазначеного договору, так і надання коштів .

Відповідач зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Зазначає, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Висновок щодо оцінки односторонніх документів банку, як вказав відповідач, кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

Крім цього, звернув увагу, що згідно з п. 2.1 договору, сума позики 8500 гривень, згідно з п. 2.2 договору, строк позики 30 днів, згідно з п. 2.3 договору, процентна ставка за день 1,99 %. Покликаючись на додаток №1 до договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», вважає, що з нього на користь кредитної установи може підлягати стягненню сума процентів, нарахована за визначений умовами договору строк кредитування і орієнтовний строк повернення кредиту, тобто за 30 днів, що становить 1268 гривень 63 копійки.

Посилається при цьому на правовий висновок, викладений у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Великою Палатою Верховного Суду.

Заборгованість за пенею та/або штрафами в сумі 155 гривень 56 копійок на переконання відповідача також не підлягає стягненню, оскільки з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

У зв`язку з викладеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.108-113).

28 квітня 2025 року представник позивача Ткаченко М.М. через підсистему Електронний суд надіслала до суду відповідь на відзив, у якій виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. При цьому, детально описала алгоритм укладення кредитного договору в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Покликалася на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2- 383/2010 щодо презумпції правомірності правочину. Вказує, що матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано.

Звертає увагу суду на те, що відповідач тривалий час частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання ним даного договору, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає.

Не погодившись із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відповідач не надав контррозрахунку.

Зазначає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог - є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного правочину, нормам чинного законодавства, а отже є такими що не підлягають задоволенню (арк.спр.117-132).

Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (арк.спр.98).

15 квітня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.

06 травня 2025 року відкладено розгляд справи у зв`язку з витребуванням документів.

20 травня 2025 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та ненадходженням витребуваних доказів.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке.

Суд установив, що 20 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №75691937 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого товариство зобов`язалося надати позичальнику позику строком на 30 днів (з 20 липня 2021 року по 19 серпня 2021 року) у сумі 8500 гривень, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 19 серпня 2021 року та сплатити проценти за користування коштами в розмірі 1,99 % (арк.спр.11).

Договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора «YQ7ogo1nsB» і був надісланий на номер мобільного телефону позичальника, про що свідчить п.12 та п.18 договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін.

Пунктом 17 Договору позики №75691937 від 20 липня 2021 року, визначено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору.

Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Додаток №1 до Договору позики №75691937 від 20 липня 2021 року) доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит, а саме: строк на який надано кредит - 30 днів, сума позики 8500 гривень, проценти за користування кредитом 1268 гривень 63 копійки, реальну річну процентну ставку 443,3%, загальну вартість кредиту 9768 гривень 63 копійки (арк.спр.12).

Згідно з довідкою №КД-000007613/ТНПП від 05 лютого 2025 року та №05/02/25-40 від 05 лютого 2025 року, ЕПЗ № НОМЕР_1 20 липня 2021 року здійснювалось перерахування коштів за номером платежу 3535b350-4d91-4f4d-fc17-5fbc9010a8aa в сумі 8500 гривень, номер договору позики 75691937, РНОКПП НОМЕР_2 (арк.спр.24-25).

Згідно з наданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунком заборгованості ОСОБА_1 здійснював оплати за уредитним договором номер 75691937 в рахунок погашення відсотків за кредитним договором номер 75691937 від 20 липня 2021 року в сумі 1891 гривня 24 копійки (арк.спр.29-33).

Згідно з наданим ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» розрахунком заборгованості встановлено, що станом на 10 січня 2023 року заборгованість за основною сумою боргу становить 8500 гривень, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 16 689 гривень 12 копійок, нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 19 гривень 56 копійок, інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 136 гривень, заборгованість з пені 0 гривень, загальна сума заборгованості 25 344 гривні 68 копійок (арк.спр.34).

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вбачається, що станом на 15 лютого 2025 року загальна заборгованість за договором складає 25 344 гривні 68 копійок, з яких заборгованістьза тілом кредиту 8500 гривень, заборгованість за відсотками 16 689 гривень 12 копійок, заборгованість з пені 155 гривень 56 копійок (арк.спр.35).

Згідно з наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 06 травня 2025 року інформацією, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , ідентифікаційні дані власника картки містять також інформацію щодо серія та номер паспорта НОМЕР_4 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 , контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти) - НОМЕР_5 ; згідно з випискою за договором, 20 липня 2021 року на дану картку проведено зарахування коштів в сумі 8500 гривень (арк.спр.182-183).

27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і за Договором №75691937 (арк.спр.36-40), про що також був складений Акт приймання передавання Реєстру Боржників за Договором факторингу №27/01/2022 від 27 січня 2022 року (арк.спр.41).

Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників №1 за Договором факторингу №27/01/2022 від 27 січня 2022 року від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 189 гривень 12 копійок (арк.спр.42-46).

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за креитними договорами до позичальників, у тому числі за Договором №75691937 (арк.спр.47-51), про що також був складений Акт прийому передачі Реєстру Боржників зо Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року (арк.спр.52). Також було складено та підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року (арк.спр.53-54).

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 344 гривні 68 копійок (арк.спр.55-59).

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», перейшло право вимоги за Договором №75691937 від 20 липня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» таОСОБА_1 ..

Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості.

Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права.

Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи положення частини першої статті 5Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до частин першої та другої статті 6Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Суд установив, що 20 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір №756919за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»надало відповідачу кредит у розмірі 8500 гривень, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 1,99% на добу.

Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі, та підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), наявний в матеріалах справи та досліджений судом.

Умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

20 липня 2021 року кредитні кошти перераховані відповідачу.

Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суд вважає доведеним.

Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач заборгованість за кредитом не погасив.

З урахуванням викладеного, позов в частині стягнення тіла кредиту є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.

У зв`язку з викладеним аргументи відповідача щодо непідписання кредитного договору, неотримання кредитних коштів суд відхиляє, оскількі такі спростовані матеріалами справи.

Стосовно розміру заборгованості за кредитним договором.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Окрім стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу, позивач просив стягнути заборгованість за відсотками в сумі 16 689 гривень 12 копійок.

За умовами Договору позики №75691937 від 20 липня 2021 року (п.2.1) сторони встановили строк кредитування 30 днів, а тому із врахуванням розміру неповернутого кредиту (тіла кредиту) 8500 гривень, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості за відсотками становить 5074 гривні 50 копійок (8500 х 1,99% х 30).

Згідно з розрахунком ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідач ОСОБА_1 сплатив 1891 гривню 24 копійки відсотків, тому сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню становить 3183 гривні 26 копійок (5074,50-1891,24).

Доводи позивача на те, щодо нарахування відсотків відповідно до пункту 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», який передбачав, що у разі неповернення або повернення не в повному розмірі або несвоєчасного повернення позики та процентів, товариство на неповернуту суму позики має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Так, договір позики №75691937 від 20 липня 2021 року не містить конкретних умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування відсотків після закінчення строку, на який було надано позику.

Пункт 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затверджених 11 лютого 2021 року рішенням Загальних зборів учасників цього товариства, дійсно передбачає можливість нарахування відсотків у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь - якому випадку не більше 90 календарних днів.

Проте, вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не підписані відповідачем, в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цими Правилами ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи вказаний договір позики, відтак є недоведеним, що сторони договору обумовили сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами.

Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19).

У зв`язку з викладеним, відхиляються також твердження відповідача стосовно можливості стягнення з нього відсотків у сумі 1268 гривень 63 копійки.

Щодо стягнення пені в розмірі 155 гривень 56 копійок, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України»"Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні введений воєнний стан.

Згідно з наданим ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» розрахунком заборгованості встановлено, що станом на 10 січня 2023 року заборгованість з пені становить 0 гривень, а зрозрахунку заборгованості, наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вбачається, що станом на 15 лютого 2025 року заборгованість з пені становить 155 гривень 56 копійок, тобто така заборгованість нарахована після введення воєнного стану, тому позов в частині стягнення заборгованості з пені не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: слід стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором позики №75691937 від 20 липня 2021 року в розмірі 11 683 гривні 26 копійок, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 8500 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками 3183 гривні 26 копійок.

Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, а всього - 11 422 гривні 40 копійок.

Щодо судового збору.

Матеріалами справи встановлено що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 11 683 гривні 26 копійок кредитної заборгованості, що становить 46% від суми пред`явленого позову (11683,26х100:25344,68), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1114 гривень 30 копійок (2422,40х46:100), сплачений за подання позовної заяви.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Ткаченко М.М. 01 липня 2024 року укладеного Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС» (арк.спр.68-72).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Заявку про надання юридичної допомоги №703 від 01 січня 2025 року (арк.спр.73), Витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 31 січня 2025 року (арк.спр.74), відповідно до яких Актвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АСІСТАНС» надало клієнтові ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» такі послуги пов`язані з пердставництвом нтересів за позовом клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості:

- надання усної консультації;

- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, на що витрачено 4 години. Вартість послуг 9000 гривень.

Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана зі справою (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

У поданому відзиві відповідач вказав на неспівмірність витрат на правничу допомогу, проте не виконав визначений частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок щодо доведення неспівірності витрат.

Доводи відповідача щодо відсутності доказів оплати наданих послуг суд відхиляє, зважаючи на правововий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, вивчивши матеріали справи та подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновків про її задоволення.

Враховуючи часткове задоволення позову, а також вимоги пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, суд вважає, що сума судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги адвоката підлягає до відшкодування відповідачем пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 11 683 гривні 26 копійок кредитної заборгованості, що становить 46% від суми пред`явленого позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрат на правничу допомогу у сумі 4140 гривень (9000х46:100), сплачений за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором позики №75691937 від 20 липня 2021 року у розмірі 11 683 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 26 копійок, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, заборгованість за нарахованими відсотками 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 1114 (одну тисячу сто чотирнадцять) гривень 30 копійок сплаченого позивачем судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 4140 (чотири тисячі сто сорок) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, м. Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 04 липня 2025 року.

Суддя С.М. Гринчук