Провадження № 22-ц/812/1035/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 червня 2025 року м. Миколаїв

справа № 484/4420/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 06 березня 2025 року суддею Шикерею І.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 06 березня 2025 року), у цивільній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У серпні 2024 року ТОВ «ФК Управління Активами» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 8 615,51 грн заборгованості.

Позивач зазначав, що 10.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено Договір позики №7554259, за яким остання отримала 6 030 грн, строком на 30 днів, тобто до 09.06.2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % на день.

19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №1911 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників.

Відповідно до Реєстру прав вимог №3 від 19 листопада 2021 року до договору факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідачки.

Посилаючись на те, що боргові зобов`язання відповідачкою не виконані на суму 8 615,51 грн, з яких: за основним боргом 6 030 грн та 2 585, 51 грн за відсотками, ТОВ «ФК управління активами» просило стягнути цю суму.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись нате, що даний договір був підписаний за допомогою електронного підпису, однак вона його не підписувала, а позивачем щодо цього факту належних доказів не надано. Також позивачем не надано оригіналів документів, що підтверджують укладення Договору факторингу №1911. Наданий позивачем розрахунок не може бути визнаним належним доказом так як з нього неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Крім того позивачем не надано доказів перерахунку грошових коштів на поточний рахунок клієнта. Крім зазначеного вище, позивачем не надано оригіналів документів або завірених копій на підтвердження правовідносини, що виникли між позикодавцем та відповідачкою, тому додані до позовної заяви додатки та зразки не можуть слугувати доказами у справі.

У відповіді на відзив представник позивача зазначала, що укладання електронного договору без проходження та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, укладення договору між сторонами є технічно неможливим. Надати докази про зарахування коштів на картковий рахунок відповідачки, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», позивач можливості не має, оскільки ця інформація є банківською таємницею, надати таку інформацію може тільки відповідачка. Також зазначала, що заперечуючи проти розрахунку заборгованості, відповідачка контррозрахунку не надала. Крім того, відповідною не надано належних та допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її рахунок, або доказів того, що вказані у договорах рахунки їй не належать.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачка ОСОБА_1 посилалась на ті ж обставини, якими заперечувала проти позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2025 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стягнуто 8 615, 51 грн заборгованості та 2 422, 40 грн судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений договір позики в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідачка у передбачений договором строк кошти не повернула.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована недоведеністю отримання кредитних коштів; відсутністю первинних банківських документів щодо перерахування коштів; недоведеністю права вимоги позивача.

Також апелянт посилалась на те, що у своєму клопотанні позивач зазначив її прізвище як ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), однак прізвища ОСОБА_4 вона ніколи не носила.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилався на ті ж обставини, якими обґрунтовував позовні вимоги. Крім того посилався на лист, отриманий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від АТ КБ «ПриватБанк», датований 19.02.2025 року, з якого вбачається, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить відповідачці та 10 травня 2021 року на зазначену вище банківську картку здійснено зарахування коштів в розмірі 6 030,00 грн. Зазначав, що цим листом додатково підтверджується перерахування коштів за договором позики.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 8 615, 51 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підялгає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 10.05.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_3 було укладено Договір позики №75542591, відповідно до умов якого, Позикодавець надав відповідачу позику, в розмірі 6030 грн, строком на 30 днів, тобто до 09.06.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором QTQnddBz8Y, 10.05.2021, 10:07:843, .

Цього ж дня, на виконання п.1 Договору позики, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало відповідачці грошові кошти в сумі 6 030 грн на банківський рахунок відповідачки № НОМЕР_1 .

На виконання ухвали суду від 25.12.2024, щодо належності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку № НОМЕР_1 , а також надання виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 10.05.2021 року до 13.05.2021року, АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 10.05.2021 був здійснений переказ коштів на суму 6030 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,

укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного

законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором,

визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Із договору №7554259 від 10.05.2021 року укладеного ОСОБА_2 з ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №1911 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників.

Відповідно до Реєстру прав вимог №3 від 19 листопада 2021 року до договору факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідачки.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами укладеного договору факторингу перехід права вимоги пов`язаний з моментом підписання реєстру права вимоги, а не з оплатою за договором факторингу.

Таким чином за наявності доказів підписання реєстру, право вимоги за договором із відповідачем перейшло до позивача з моменту його підписання.

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ "Фінансова компанія управління активами", перейшло право вимоги за кредитним договором №7554259 від 10.05.2021 року укладеного ОСОБА_2 з ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів".

Перерахування ОСОБА_2 коштів за договором позики у розмірі 6 030 грн підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк», отриманою судом на виконання ухвали від 25.12.2024, щодо належності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку № НОМЕР_1 , а також надання виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 10.05.2021 року до 13.05.2021року. З довідки вбачається, що на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 10.05.2021 був здійснений переказ коштів на суму 6030 грн.

За такого, доводи апелянта про помилкове зазначення банком її прізвища як ОСОБА_4 , на висновки суду не впливають, оскільки не зважаючи на помилку у клопотанні позивача, суд своєю ухвалою витребував з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію саме стосовно відповідачки, правильно вказавши її прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспорту.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не додано.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, витрати апелянта відносяться за її рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 04 липня 2025 року