Справа № 522/235/25-Е
Провадження № 2/522/849/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сирової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій позивач проситьcnягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.01.2025 року і до повноліття дітей.

Позовна заява обґрунтована тим, що у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Приморського районного суду м.Одеса, справа 522/7691/24 13.06.2024 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, працює у компанії ТОВ "Щедро" на посаді менеджера, отримує стабільний дохід, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважаю він може сплачувати розмір аліментів, визначений у позовній заяві.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 29.04.2025.

13.03.2025 до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому позивач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач добровільно забезпечує фінансову підтримку, призупинити розгляд справи про стягнення аліментів до ухвалення рішення у справі щодо місця проживання дітей та встановлення чіткого порядку спілкування відповідача з дітьми, попередити позивачку про неприпустимість перешкоджання спілкуванню, врахувати факт попереднього залишення дітей позивачкою та її неналежне виконання батьківських обов`язків, зобов`язати позивачку звітувати про використання аліментів, залучити службу у справах дітей для перевірки та об`єктивного встановлення умов проживання дітей та визначення їх найкращих інтересів.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що у суді розглядається справа про визначення місця проживання дітей із батьком, оскільки це питання має безпосередній вплив на зобов`язання батьків щодо утримання дітей, розгляд питання про стягнення аліментів слід призупинити до ухвалення рішення щодо місця проживання дітей. Вважає, що дії позивачки мають ознаки маніпулювання ситуацією заради отримання матеріальної вигоди. Відповідач зазначає, що не припиняв виконання своїх фінансових обов`язки перед дітьми. Позивачка навмисно обмежує спілкування з дітьми, налаштовує дітей проти відповідача. Відповідач неодноразово звертався до служби у справах дітей із вимогами про надання акту обстеження умов проживання дітей, проведення психологічної експертизи, а також щодо систематичного порушення його права на спілкування з дітьми. 18.03.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву аналогічного змісту.

23.04.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про зарахування отриманих позивачкою коштів від оренди майна відповідача як часткового виконання аліментного обов`язку, у якій заявник просить взяти до уваги факт отримання позивачкою доходу у розмірі 129 000 гривень від оренди квартири, яка належить відповідачу, врахувати цю суму як часткове виконання відповідачем обов`язків щодо утримання дітей.

Заява обґрунтована тим, що позивачка упродовж 2023-2024 років незаконно без відома відповідача використовувала його особисту власність - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , - здавши її в оренду третій особі без його дозволу.У період з листопада 2023 року по січень 2025 року позивачка отримала прибуток у вигляді орендної плати в розмірі щонайменше 129 000 гривень, які на думку відповідача мають бути зараховані як часткове виконання ним обов`язку з утримання дітей відповідно до положень ст. 187 СК України.

24.04.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також клопотання про зупинення провадження у справі.

28.04.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

У судове засідання 29.04.2025 року учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 29.05.2025.

27.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, у якому представник відповідача просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 6000,00 гривень щомісячно, врахувати неналежну поведінку позивача, встановити судовий або опікунський контроль за витрачанням призначеної суми аліментів шляхом покладення на позивачку обов`язку щоквартально надавати звіт суду або органу опіки та піклування про витрати аліментних коштів із зазначенням підтверджуючих документів (чеки, квитанції тощо).

29.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від позивача про долучення доказів.

У судове засідання 29.05.2025 учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 09.06.2025.

У судове засідання 29.05.2025 учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 26.06.2025.

17.06.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло доповнення до клопотання від 23.04.2025 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

19.06.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення клопотання про зміну порядку провадження зі спрощеного на загальне, у якій просили відхилити таке клопотання та розглядати справу за правилами спрощеного провадження.

20.06.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява-відповідь на заперечення позивача на клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, у якому представник відповідача просила задовольнити клопотання про зміну порядку розгляду справи зі спрощеного на загальне позовне провадження.

У судове засідання 26.06.2025 з`явилась представник відповідача - адвокат Пономаренко О.І., позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиву на позовну заяву, зазначила, що відповідач згодний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі - 6000,00 гривень на місяць, і що він виконує зобов`язання з утримання дітей.

Ухвалою суду від 26.06.2025 заяву представника відповідача про зміну порядку розгляду справи з спрощеного позовного провадження на загальне позовне провадження залишено безщ задоволення.

Ухвалою суду від 26.06.2025 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі залиешно без задоволення.

Враховуючи, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за її вудсутності, керуючись принципом дотримання якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закону № 2402-III) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону №2402-III на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст. 182 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 06.08.2013 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2024 шлюб, зареєстрований 06.08.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано. Рішення набрало законної сили 16.07.2024.

Відповідач не заперечує, що на момент розгляду справи діти проживають разом з позивачкою. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні. З приводу визначення місця проживання дітей між сторонами існує спір, який розглядається судом у іншій справі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 344/10971/16-ц будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей.

Визначаючи спосіб виконання обов`язку по утриманню дійте, суд керується приписами ч. 3 ст. 181 ЦПК України, яка передбачає, що саме той із батьків, з ким проживає дитина, має право обирати спосіб сплати аліментів: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення аліменів у частці від доходу, суд вважає, що саме такий спосіб виконання обов`язку по утриманню дійте має бути визначений та аліменти підлягають стягненню у часті від доходу відповідача.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вимога про стягнення аліментів у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей не є надмірною, відповідає визначеним законодавством межам, які можуть бути стягнуті у безспірному порядку у наказному провадженні.

Відповідач є працездатною особою, працевлаштований, має стабільний заробіток, не надав суду доказів того, що у нього наявні інші діти, або непрацездатні особи, яких він зобов`язаний утримувати та надавати їм матеріальну допомогу. Суд враховує, що відповідач є власником нерухомого майна, тому, не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість сплати аліментів у розмірі однієї третини від доходу у зв`язку з необхідністю орендувати житло.

Стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сприятиме належному забезпеченню інтересів неповнолітніх дітей сторін та підлягає стягненню з відповідача.

Щодо посилань відповідача на вчинення позивачкою дій, спрямованих на вчинення перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми, то зазначені обставини є предметом розгляду у іншій справі. Наявність спору щодо визначення місця проживання дітей не може бути підставою для зупинення розгляду справи про стягнення аліментів або відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дітей.

Суд вважає, що в межах розгляду цієї справи відсутні підстави для зарахування в рахунок аліментних зобов`язань відповідача отриманого позивачем доходу від передання в оренду нерухомого майна, яке є власністю відповідача.

Відповідно до ч. 12 ст. 265 ЦПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Вказана норма передбачає можливість зустрічного зарахування сум, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум.

У цій справі відсутні підстави для зарахування сум, оскільки зустрічний позов відповідачем не пред`являвся, предметом розгляду справи є вимоги про стягнення аліментів, дослідження обставин оренди нерухомого майна не входить до предмету доказування у справі. У разі, якщо позивач вважає, що його права власника порушені, він не позбавлений можливості звертатись до суду з відповідним позовом.

Щодо вимог відповідача про встановлення судового контролю за використанням позивачем аліментів, присуджених на утримання дітей.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 247 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно ч. 1 ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає порядку здійснення судом контролю за використанням позивачем аліментів, стягнутих на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Згідно п. 2 Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 1713 від 15.11.2018 (надалі - Порядок № 1713) контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів.

Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей (п. 4 Порядку № 1713).

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ч. 2 ст. 186 СК України).

Таким чином, існує визначений законодавством порядок здійснення контролю за витрачанням аліментів органом опіки та піклування, а підстави підстави для встановлення судом контролю за використанням позивачем аліментів, присуджених на утримання дітей, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Згідно п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Таким чином, судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст.2,4,5,76-83,89,141,259,263-265,268,273,352,354,355 ЦПК України, ст. ст.180-182,191 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адерса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовною заявою до суду, тобто 06.01.2025, та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адерса реєстрації: АДРЕСА_1 ), в дохід держави суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА