Провадження № 2-о/161/381/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Лук`янчук В.Л.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Колачинської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа: Департамент з питань ветеранської політики Луцької міської ради, про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця через свого представника звернулась до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування вимог вказує, що з початку 2018 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . 15.03.2022 року вони зареєстрували шлюб. Разом із ними постійно проживала її дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 брав активну участь у вихованні дитини, повністю утримував її. Дівчинка вважала його татом. Біологічний батько дитини ОСОБА_6 участь в житті доньки не приймає, самоусунувся від забезпечення дитини. ОСОБА_1 не зверталась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Керамік Покровського району Донецької області. У зв`язку із загибеллю чоловіка, заявниця звернулась до Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради для реалізації соціальних гарантій доньки та з метою отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України. Проте, листом Департаменту їй було відмовлено, по причині відсутності документа, що підтверджує належність до сім`ї загиблого як дитини чи утриманки.

З огляду на вказане, для забезпечення соціальних гарантів дитини, ОСОБА_1 просить суд встановити факт перебування малолітньої ОСОБА_3 на утриманні відчима, загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник Департаменту з питань ветеранської політики Луцької міської ради проти задоволення заяви заперечила. Зазначила, що у дитини наявний дієздатний рідний батько, який по закону має утримувати дитину до досягнення повноліття. Належних доказів систематичного утримання загиблим ОСОБА_3 не надано. Наявні у справі докази містять інформацію зі слів інших осіб та не підтверджують факту утримання.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2025 року Департаментом з питань ветеранської політики Луцької міської ради було відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 щодо надання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України ОСОБА_3 по причині відсутності документа, що підтверджує належність до сім`ї загиблого як дитини чи утриманки (а.с.14).

Предметом розгляду справи є встановлення факту перебування дитини на утриманні загиблого військовослужбовця (відчима).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 березня 2022 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.11).

З довідки №2336 від 17.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Керамік Покровського району Донецької області, що також стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть (а.с.12,13).

Заявниця є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитина від попереднього шлюбу (а.с.9), батьком дитини є ОСОБА_6 .

З матеріалів справи вбачається, що в період спільного проживання заявниці з ОСОБА_4 з 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 дитина проживала з матір`ю та відчимом (а.с.16).

З повідомлення КЗЗСО «Луцький ліцей №4 імені Модеста Левицького Луцької міської ради» вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 3 класі, проживає з мамою. Під час розмови з мамою з`ясувалось, що з 2018 року ОСОБА_7 перебувала під піклуванням ОСОБА_4 , з яким у 2022 року ОСОБА_1 одружилась. ОСОБА_8 брав активну участь у вихованні дитини, допомагав з уроками, цікавився успішністю дівчинки, відвідував батьківські збори.

З довідки суду, наданої у відповідь на адвокатський запит від 20.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 не зверталась із заявою про примусове стягнення аліментів з ОСОБА_9 на утримання ОСОБА_3 (а.с.19).

Крім того, в органах ДВС з 2016 року по даний час не перебували та не перебувають виконавчі провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_6 (а.с.21).

Згідно показань свідка ОСОБА_10 (матері загиблого ОСОБА_4 ) її син з 2018 року проживав разом з ОСОБА_11 та її донькою ОСОБА_12 , приймав участь у вихованні дитини, фінансово забезпечував. Будь-якої інформації про біологічного батька дівчинки їй не відомо, ОСОБА_13 не згадувала за нього.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що ОСОБА_7 називала ОСОБА_15 батьком, ОСОБА_4 займався дитиною, фінансово забезпечував.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до приписів пункту 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У відповідності 315 - 318 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів перебування на утриманні, якщо вони мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 КК України.

Окрім того, підставою встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини особою, яка не має з нею кровного споріднення (як вітчима у даній справі), є доведеність існування обставин, в силу яких обсяг прав матері або біологічного батька дитини обмежується або припиняється.

Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю.

Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки.

Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню.

Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер.

Належних доказів, які б вказували на те, що біологічний батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , не виконує свій обов`язок щодо утримання дитини, зокрема довідки - розрахунків заборгованості по аліментах, матеріали справи не містять.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що вона не зверталася до колишнього чоловіка ОСОБА_6 з позовом про стягнення аліментів.

Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 позбавлених батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , усиновлення дитини ОСОБА_4 не ініціювалось.

Крім цього, заявником не надано суду доказів того, що батько дитини не має можливості брати участі в її утриманні.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру доходів заявника.

Водночас доказів на підтвердження фактичного та систематичного утримання відчимом ОСОБА_3 не надано (квитанцій, платіжних документів чи виписок з рахунку про здійснення фінансових операції щодо утримання дитини до матеріалів справи не долучено).

Інформацію з навчального закладу суд приймає до уваги, проте оцінює критично, оскільки в ній зазначено про факт утримання з чужих слів (заінтересованої особи а не стороннього спостерігача).

Суд зауважує, що Законом не заборонено добровільно утримувати неповнолітніх дітей своєї дружини від першого шлюбу, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 .

З огляду на встановленні обставини, підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 166, 180, 268 СК України, ст. ст. 263-265, 268, 293, 315, 319, 352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа: Департамент з питань ветеранської політики Луцької міської ради, про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк