Номер провадження: 22-ц/813/2322/25
Справа № 189/864/24
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2024 року у складі судді Якимів А.В.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якій позивач просить зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на даний час на утриманні позивача перебуває ще одна дитина ОСОБА_3 , яка знаходиться на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду. Дружина позивача не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також, позивач вимушено змінив місце проживання та є внутрішньо переміщеною особою, проживає у родичів. Вказані обставини вказують на суттєві зміни сімейного та майнового стану позивача, що у свою чергу є підставою для зменшення стягуваних аліментів.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Відповідачка ОСОБА_2 , пояснень, заперечень чи відзиву на апеляційну скаргу не надала.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що доказів зміни матеріального становища позивача у бік зменшення, у порівнянні з часом видачі судового наказу у справі №431/3934/21 матеріали справи не містять. При цьому, відповідно до судового наказу, що виданий 09.09.2021 суддею Старобільського районного суду Луганської області, у справі № 431/3934/21 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Судом також зазначено, що позивачем не надано доказів зміни майнового стану отримувача аліментів у порівнянні із часом їх присудження на час подання позову, стану здоров`я платника та отримувача аліментів, що призводить до зміни матеріального становища будь-кого з них. Не є доведеними обставинами зміни матеріального стану позивача - зміна місця проживання та лікування сина, так як позивач не довів, що вказані обставини, якимось чином впливають на рівень його доходів та матеріальне становище, у порівнянні з часом присудження аліментів. Жодних доказів про свої доходи, свій майновий стан, позивач суду не надав.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні не зазначив конкретно визначених мотивів, чому доводи позивача відхилені судом і не свідчать про суттєві зміни сімейного та майнового його стану. Зазначає, що на час звернення до суду із вказаною позовною заявою про зменшення розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу у справі № 431/3934/21, у нього на утриманні перебуває 2 неповнолітніх дітей. Відповідно до довідки №44 ЛКК від 20.10.2022, дитина ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду до 02.11.2024. У зв`язку з вказаним станом здоров`я дитини дружина ОСОБА_1 ОСОБА_4 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати як мати дитини, яка потребує домашнього догляду. Окрім цього, відповідно до довідки КНП «Пологовий будинок» РМР №298 від 27.08.2024, ОСОБА_4 стоїть на обліку по вагітності. Діагноз вагітність 15-16 тижнів.

Окрім цього, скаржник зазначає, що у зв`язку з воєнним діями, він вимушено змінив місце проживання з м. Старобільськ Луганської області на м. Рівне та є внутрішньо переміщеною особою разом із дружиною та другим сином. На даний час сім`я мешкає у житлі, яке тимчасово надали їм далекі родичі у с. Квасилів. Вважає, що зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 12.06.2025 та проведеному в режимі відеоконференції з`явилася представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 .

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилася, хоча були повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Крім того, ОСОБА_2 викликались до суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а саме шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, забезпечивши їй можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

За таких обставин, обставин апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки ОСОБА_2 .

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

27.11.2014 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2014 у справі 522/19455/14-ц.

Судовим наказом від 09.09.2021, виданим суддею Старобільського районного суду Луганської області, у справі № 431/3934/21, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною.

30.06.2018 між позивачем та ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 30.06.2018. Від вказаного шлюбу, подружжя позивача та ОСОБА_8 , мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 18.04.2023.

Згідно довідки № 44 від 20.10.2023 ОСОБА_3 потребує домашнього догляду.

Також згідно розпорядження Рівненського міського голови від 06.12.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, що постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, у зв`язку із тим, що дитина зазнала психологічного насильства.

Згідно копії посвідчення № НОМЕР_1 від 09.01.2024 виданого ГУНП в Рівненській області, позивач є інспектором та має звання капітана поліції.

Позивач користується пільгами, що встановлені для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 від 06.11.2015.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру № 641, за позивачем не зареєстровані транспортні засоби.

Згідно з інформаційною довідкою від 20.02.2024, позивач має на праві власності частки у нерухомому майні на території України.

ОСОБА_4 (теперішня дружина позивача) перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, як мати дитини, що потребує стороннього догляду.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Такі положення закону, не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та у поданій апеляційній скарзі, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього є ще одна дитина, яку він зобов`язаний утримувати та яка перебуває га диспансерному обліку та потребує домашнього догляду до 02.11.2024. Теперішня дружина не працює, з об`єктивних причин. Таким чином, в позивача на утриманні є фактично троє осіб (двоє дітей та дружина). Крім того, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації до України, позивач вимушено змінив місце проживання з м.Старобільськ Луганської області на м.Рівне та є внутрішньо переміщеною особою разом із дружиною та другим сином. З цих підстав, позивач вважає, що має місце суттєва зміна його сімейного та майнового становища.

Колегія суддів вважає слушними вказані доводи скаржника, з огляду на наступне.

Встановлено, що судовим наказом від 09.09.2021, виданим Старобільським районним судом Луганської області у справі № 431/3934/21, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судовий наказ від 09.09.2021 у справі №431/3934/21 був виданий у порядку наказного провадження, яке є спрощеною формою цивільного судочинства та застосовується у безспірних вимогах. Судовий наказ виноситься без виклику сторін, без проведення судового засідання та без дослідження доказів, зокрема без з`ясування і оцінки матеріального стану боржника на час його винесення.

Відтак, на момент видачі судового наказу відсутні будь-які встановлені судом відомості про реальний матеріальний стан позивача.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що інша дитина позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.11.2020 перебуває на диспансерному обліку, а з 02.11.2023 потребує постійного домашнього догляду (а.с. 19), у зв`язку з чим дружина позивача з об`єктивних причин не працює, здійснюючи догляд за дитиною. Згідно розпорядження Рівненського міського голови від 06.12.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, що постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, у зв`язку із тим, що дитина зазнала психологічного насильства (а.с. 20).

Більш того, суд першої інстанції не звернув увагу та відповідно не надав правову оцінку тому, що позивач разом із дружиною та сином ОСОБА_3 мають статус внутрішньо переміщених осіб та тимчасово проживають в смт. Квасилів Рівненської області (а.с. 5, 15, 18).

Колегія суддів також зауважує, що звертаючись із даною апеляційноюскаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що його дружина - ОСОБА_4 стоїть на обліку по вагітності, що підтверджується довідкою КНП «Пологовий будинок» РМР №298 від 27.08.2024, діагноз вагітність 15-16 тижнів.

В ході апеляційного перегляду справи, від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому останній просить суд долучити до матеріалів справи Свідоцтво про народження третьої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в підтвердження обставин, на які він посилався у апеляційній скарзі.

Отже, з урахуванням того, що аліменти були призначені в безспірному наказному провадженні без урахування сімейного та майнового становища позивача, а також беручи до уваги надані ним докази про істотні зміни такого стану, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не враховано в даній справі, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (позивача), які дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та таке зменшення на думку колегії суддів, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є доведеною, а тому вона підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2024 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів що стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу у справі №431/3934/21 від 09 вересня 2021 року на користь ОСОБА_10 .

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2025 року до досягнення дитиною 18-річного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2025

Головуючий

Судді: