Номер провадження: 22-ц/813/4195/25
Справа № 496/5330/15-ц
Головуючий у першій інстанції Шаньшина М. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Крюков Віктор Сергійович, Біляївський районний відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_2 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги на дії державного виконавця.

Заявниця звернулася до суду з вказаною вище скаргою, в якій просила визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Біляївського районного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Крюкова В.С.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21 січня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Біляївського районного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Крюкова В.С. щодо непроведення нарахування щомісячно аліментів з 01.01.2023 року по 30.11.2024 року включно відповідно до Закону України N?2475-VIII від 03.07.2018 року VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» у ВП N?57697287.

Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню N?57697287 від 25.09.2024 року в межах примусового виконання виконавчого листа N?496/5330/15-ц виданого 06.02.2023 року Біляївським районним судом Одеської області рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року по справі N?496/5543/15-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 грн. щомісяця починаючи з 10 листопада 2015 року до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 складений старшим державним виконавцем Біляївського районного відділу державної районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Крюковим В.С.

Зобов?язано Біляївський районний відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) здійснити нарахування аліментів за період з 01.01.2023 року по виконавчому провадженню №57697287 в межах примусового виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року по справі N?496/5330/15-ц та визначити мінімальний розмір аліментів на одну дитину у зв`язку зі зміною законодавства відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону N?2037 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року та визначити суму заборгованості із сплати аліментів з 01.01.2023 року з урахуванням мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та в подальшому стягувати аліменти з урахуванням вимог частини другої статті 182 Сімейного кодексу України та частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Біляївського районного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн 00 коп.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та постановити нове в цій частині, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що:

1) заявником не надано суду доказів, що його адвокат має касу і веде касову книгу. Відтак, адвокат позивача не може сам виписувати квитанцію чи касовий прибутковий ордер про отримання коштів;

2) судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що гонорар представника заявника за надану правову допомогу у розмірі 8 000, 00 грн є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення судом першої інстанції адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідало вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 18 червня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились, жодних заяв або клопотань не подавали.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення складено 30 червня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції переглядається виключно в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому підлягає перегляду тільки в цій частині.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підтвердження розрахунку вартості правничої допомоги, адвокатом надано суду: завірену копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18.11.2024 року за підписом адвоката Полубок Н.А. та ОСОБА_1 , в 4 розділі якого визначено, що гонорар погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього Договору. До заяви також додано належним чином завірену Додаткову угоду № 1 до Договору № б/н/22 від 18.11.2024 року, згідно вартість одної години роботи коштує 1000 гривень. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.11.2024 року за послугу надану адвокатом Полубок Н.А. слід сплатити 2000 грн, сплата за послугу заявником ОСОБА_1 гонорару підтверджено квитанцією від 18.11.2024 року, яка видана адвокатом Полубок Н.А. Крім того, додано належним чином завірену Додаткову угоду № 2 до Договору № б/н/22 від 18.11.2024 року, згідно вартість одної години роботи коштує 1000 гривень. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.12.2024 року за послугу надану адвокатом Полубок Н.А. слід сплатити 6000 грн., сплата за послугу заявником ОСОБА_1 гонорару підтверджено квитанцією від 19.12.2024 року, яка видана адвокатом Полубок Н.А.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат за надану правову допомогу, про яку представниками було повідомлено ще при розгляді справи по суті, суд першої інстанції правильно вважав заявлені витрати співвмірними, обґрунтованими, витрати були пов`язані з розглядом справи, тому заява підлягала задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що гонорар представника заявника за надану правову допомогу у розмірі 8 000, 00 грн є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення судом першої інстанції адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідало вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності, то колегія суддів зазначає таке.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 року у справі №329/766/18 та від 01 вересня 2021 року у справі №178/1522/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Так, предметом договору про надання правової допомоги від 18.11.2024, укладеного між ОСОБА_1 як клієнтом, та адвокатом Полубок Н.А. є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, пов`язаних з перерахунком аліментів на утримання малолітньої дитини.

Пунктами 4.1, 4.2. цього договору визначено, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Порядок розрахунків, розмір гонорару визначаються додатковою угодою, яка є невід`ємною.

Згідно із Додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомогу №б/н від 18.11.2024, сторони домовились про те, що Адвокатом в межах надання професійної правничої допомоги буде здійснюватися представництво інтересів Клієнта в Біляївському районному відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса), яке в себе може включати:

-підготовку, формування та подання заяви про перерахунок аліментів;

-ознайомлення з матеріали справи, а також іншими документами (доказами), наданими Адвокату Клієнтом;

-інші дії, безпосередньо пов`язані із виконання доручення, в яких може виникнути необхідність в процесі виконання доручення.

Вартість однією години адвоката становить 1000 гривень.

Згідно з Акта №1 приймання-передачі виконаних послуг від 18.11.2024 адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги відповідно до Додаткової угоди №1 від 18 листопада 2024 року (договір про надання правової допомоги №б/н від 18.11.2024):

1) попередня консультація клієнта, формування правової позиції 30 хв 500 грн;

2) опрацювання обставин справи та аналіз доказів (документів), що регулюють спірні правовідносини та посвідчують правомірність позиції Клієнта 30 хв 500 грн;

3) складання тексту заяви про перерахунок аліментів, а також направлення її до виконавчої служби 1 год 1000 грн.

Разом 2000 гривень.

У подальшому також була укладена Додаткова угода №2 від 19 грудня 2024 року, в якій встановлено, що сторони домовились про те, що Адвокатом в межах надання професійної правничої допомоги буде здійснюватися представництво інтересів Клієнта у суді першої та апеляційної інстанції, яке в себе може включати:

-підготовку, формування та подання скарги, позовної заяви, відзиву, заперечення до суду, апеляційної скарги;

-участь у судових засіданнях;

-запитування необхідних документів та відеозаписів;

-підготовку та направлення сторонам, а також до суду заяв по суті справи та інших процесуальних документів, в яких може виникнути необхідність;

-аналіз судової практики у подібних правовідносинах;

-консультації клієнта з приводу його справи;

-ознайомлення з матеріали справи, а також іншими документами (доказами), наданими Адвокату Клієнтом;

-інші дії, безпосередньо пов`язані із виконання доручення, в яких може виникнути необхідність в процесі виконання доручення.

Вартість однією години адвоката становить 1000 гривень.

Згідно з Акта №1-а приймання-передачі виконаних послуг від 19.122024 адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги відповідно до Додаткової угоди №2 від 19 грудня 2024 року (договір про надання правової допомоги №б/н від 18.11.2024):

1) опрацювання обставин справи та аналіз доказів (документів), що регулюють спірні правовідносини та посвідчують правомірність позиції Клієнта 1 год 1000 грн;

2) опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики у подібних правовідносинах з метою подання скарги 2 год 2000 грн;

3) складання тексту скарги, а також подача її до суду 3 год 3000 грн.

Разом 6000 гривень.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. у разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Встановивши, що надані стороною заявника докази понесення витрат на правову допомогу у суді першої інстанції відповідають вимогам частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення цих витрат з позивача.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України), тому посилання суду першої інстанції у частині ненадання доказів оплати таких витрат є неспроможними.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що «заявником не надано суду доказів, що його адвокат має касу і веде касову книгу. Відтак, адвокат позивача не може сам виписувати квитанцію чи касовий прибутковий ордер про отримання коштів», то колегія суддів зазначає таке.

Закон №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення №13 «Про форму та зміст розрахункових документів» та Положення №148 «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Колегія суддів зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 червня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда