Номер провадження: 22-ц/813/4988/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія

«Метрополія»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія «Метрополія» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2025 року у складі судді Домусчі Л.В.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія «Метрополія» (далі - ТОВ «НТК «Метрополія») про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов`язання перерахувати податок на заробітну плату.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.07.2020 ОСОБА_1 , згідно наказу № 41-к від 13.07.2020 був прийнятий на посаду провідного інженера - проектувальника в ТОВ «НТК «Метрополія». Починаючи з листопада 2021 року, відповідач не виплачує заробітну плату позивачу, посилаючись на відсутність коштів. 17.10.2023 року позивач надіслав претензію до керівника відповідача про невиплату заробітної плати, в якій просив також надати довідку в якій зазначити розмір виплаченої та невиплаченої йому заробітної плати, розмір невикористаної відпустки за період з 01.01.2021 року по 17.11.2023 року, сплачений або несплачений за нього Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за зазначений період, бо це впливає на розмір пенсійних виплат в майбутньому, але жодної інформації на поставлені питання не отримав. Навпаки відповідач у відповіді на лист позивача надав лише довідку, що позивач є працівником ТОВ «НТК «Метрополія». 03.06.2024 року позивач був вимушений звільнитися з роботи на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України згідно з наказом № 51/к/тр від 03.06.2024 року. Загалом позивач знаходився у трудових відносинах з ТОВ «НТК «Метрополія» в період з 14 липня 2020 року по 03 червня 2024 року. У день звільнення адміністрація відповідача не провела з позивачем повного розрахунку, не дали йому попередньо ознайомитися з наказом про звільнення, не надали його копію, не повідомили про нараховані суми, належні при звільненні, а видали лише трудову книжку з відповідним записом про звільнення. Таким чином, у день звільнення, а саме 03.06.2024 року позивач дізнався, що його права порушені та підлягають правовому захисту.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзивіна позовну заяву, ТОВ «НТК «Метрополія» просить відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 дійсно з 14.07.2020 по 03.06.2024 працював на посаді провідного інженера-проектувальника ТОВ «НТК «Метрополія» та був звільнений наказом від 03.06.2024 № 51/к/тр за угодою сторін. 24.02.2022 року наказом ТОВ «НТК «Метрополія» «Про оголошення простою» було оголошено простій не з вини працівників всім працівникам з 24.02.2022 року до можливості відновити роботу з оплатою у розмірі 2/3 окладу. Також зазначено, що загальна сума нарахованої позивачу заробітної плати за період з 01.11.2021 по 03.06.2024 становить 199623,95 грн., з яких заробітна плата до виплати становить 160697,27 грн. Позивачу загалом була виплачена заробітна плата у розмірі 175000 грн., а саме 11.11.2021 - 70000 грн., 24.12.2021 - 70000 грн., 29.12.2021 - 35000 грн., що, на думку відповідача, підтверджується перепискою. Крім того відсутність претензій, на думку відповідача, підтверджується власноручно написаною позивачем заявою в день звільнення (а.с. 61-64).

Від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив (а.с. 80-85), згідно якої ОСОБА_1 виконував невідкладні, планові роботи на підприємстві з 14.07.2020 по 03.06.2024 (згідно наказу № 41-к від 13.07.2020), так як виконував на посаді провідного інженер-проектувальника та виконував виробничі завдання, невідкладні роботи, роботи із забезпечення діяльності підприємства. Вважає, що наказ № 14/к/тр від 24.02.2022 є штучно створеним. Починаючи з листопада 2021 року відповідачем не виплачував позивачу заробітну плату. ОСОБА_1 не отримував грошові кошти у розмірі 175000 грн., про які йдеться мова у відзиві. Також зазначив про тиск з боку відповідача при отриманні трудової книжки та написанні заяви від 03.06.2024.

Від ТОВ «НТК «Метрополія» надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 88-89).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 204623 гривні 95 копійок утримавши із зазначеної суми у встановленому законодавством України податки і збори; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку з 03.06.2024 по 30.08.2024 у розмірі 21637 гривень 76 копійок утримавши із зазначеної суми у встановленому законодавством України податки і збори; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки відповідач не надав суду в спростування тверджень позивача належні докази про розрахунок з позивачем в день його звільнення та не надав розрахунок заборгованості по заробітній платі позивачу, тому суд дійшов до висновку про порушення трудових прав та законних інтересів позивача щодо не виплати всіх сум робітнику при звільнені та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Разом з тим, суд зауважив, що позовні вимоги позивача в частині вимог про зобов`язання перерахувати податок на заробітну плату, не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія «Метрополія» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2025 року в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість з виплати заробітної плати у період з 01.11.2021 по день звільнення 03.06.2024, оскільки вказане спростовується матеріалами справи. Так, при обчисленні розміру заробітної плати ОСОБА_1 судом не був врахований наданий відповідачем розрахунок, а також не враховано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія «Метрополія» від 24.02.2022 №14/к/тр «Про оголошення простою», внаслідок чого сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 була розрахована невірно. На прохання ОСОБА_1 авансувати майбутні періоди з подальшим відпрацюванням, відповідач, через уповноважених ним осіб, виплатив позивачу заробітну плату загалом на суму 175000,00 грн., а саме: 11.11.2021 виплачено - 70000,00 грн., 24.12.2021 виплачено - 70000,00 грн., 29.12.2021 виплачено - 35000,00 грн. Факт отримання грошових коштів позивачем також підтверджується додатною до позовної заяви перепискою. Враховуючи загальну суму грошових виплат здійснених у листопаді грудні 2021 року, відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем заробітної плати до виплати за період роботи з 01.11.2021 по 03.06.2024. Тобто на дату звільнення, отримані позивачем у листопаді грудні 2021 року грошові кошти в сумі 175000,00 грн. було зараховано в рахунок виплати заробітної плати за період з 01.11.2021 по 03.06.2024 та в рахунок компенсації за дні невикористаної відпустки, що підтверджується власноруч написаною ОСОБА_1 в день звільнення заявою. При цьому, позивачем не заперечується факт написання вищезазначеної заяви, а аргументи позивача про те, що вона нібито була написана під тиском неповернення трудової книжки спростовуються відповідачем у запереченні проти відповіді на відзив.

Доводи скарги також мотивовані тим, що вимоги ОСОБА_1 зобов`язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія «Метрополія» перерахувати до Пенсійного фонду України суму нарахованого податку (ЄСВ) на заробітну плату, також були виконані відповідачем. Звертає увагу, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позовну заяву вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив суд стягнути 198123,95 грн, натомість районний суд, задовольняючи позов у цій частині вирішив стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 204623,95 грн.

Позиція позивача в суді апеляційної інстанції

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Проте 24.06.2024 до канцелярії апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій останній зазначив, що доводи скарги є необґрунтованими, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2025 року є законним, обґрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 26.06.2025 сторони процесу не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

24.06.2024 до канцелярії апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій останній просить суд розгляд цивільної справи на 26.06.2025 о 10 год.30 хв. здійснити за його відсутності, у зв`язку із відрядженням за межі міста.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія «Метрополія» задоволенню не підлягає.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

14.07.2020 наказом № 41-К від 13.07.2020, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ «НТК «Метрополія» на посаду провідного інженера-проектувальника.

24.02.2022 наказом № 14/к/тр «Про оголошення простою», виданого ТОВ «НТК «Метрополія», у зв`язку з відсутністю організаційних і технічних умов для господарської діяльності підприємства під час воєнного стану, керуючись ст. 113 КЗпП України, оголошено простій не з вини працівників всім працівникам ТОВ «НТК «Метрополія» із 24.02.2022 до можливості відновити роботу з оплатою у розмірі 2/3 окладу. Під час простою працівники звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях і на робочих місцях в офісі. (а.с. 67).

30.12.2022 наказом ТОВ «НТК «Метрополія» № 12/01 «Про зміну штатного розпису ТОВ «НТК «Метрополія» були внесені зміни до штатного розпису ТОВ «НТК «Метрополія», новий штатний розпис набирає чинності з 01.01.2023. Відповідно до даного штатного розпису оклад провідного інженера становить 9000 грн (а.с. 68).

03.06.2024 наказом № 51/К/тр від 03.06.2024, ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного інженера-проектувальника за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Так,статтею 43 Конституції України гарантується кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відсутність вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті працівнику належних сум при звільненні повинна бути відповідачем обґрунтовано доведена.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

У доводах апеляційної скарги, ТОВ «НТК «Метрополія» посилається на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість з виплати заробітної плати у період з 01.11.2021 по день звільнення 03.06.2024, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, зокрема, при обчисленні розміру заробітної плати ОСОБА_1 судом не був врахований наданий відповідачем розрахунок, а також не враховано наказ ТОВ «НТК «Метрополія» від 24.02.2022 №14/к/тр «Про оголошення простою», внаслідок чого сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 була розрахована невірно. На прохання ОСОБА_1 авансувати майбутні періоди з подальшим відпрацюванням, відповідач, через уповноважених ним осіб, виплатив позивачу заробітну плату загалом на суму 175000,00 грн., а саме: 11.11.2021 виплачено - 70000,00 грн., 24.12.2021 виплачено - 70000,00 грн., 29.12.2021 виплачено - 35000,00 грн. Факт отримання грошових коштів позивачем також підтверджується додатною до позовної заяви перепискою. Враховуючи загальну суму грошових виплат здійснених у листопаді грудні 2021 року, відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем заробітної плати до виплати за період роботи з 01.11.2021 по 03.06.2024. Тобто на дату звільнення, отримані позивачем у листопаді грудні 2021 року грошові кошти в сумі 175000,00 грн. було зараховано в рахунок виплати заробітної плати за період з 01.11.2021 по 03.06.2024 та в рахунок компенсації за дні невикористаної відпустки, що підтверджується власноруч написаною ОСОБА_1 в день звільнення заявою. При цьому, позивачем не заперечується факт написання вищезазначеної заяви, а аргументи позивача про те, що вона нібито була написана під тиском неповернення трудової книжки спростовуються відповідачем у запереченні проти відповіді на відзив.

Вищевказані доводи скаржника є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Встановлено, що звертаючись до суду із вказаним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що з листопада 2021 року по дату звільнення 03.062024 він не отримував заробітної плати. Про наявність наказу ТОВ «НТК «Метрополія» від 24.02.2022 №14/к/тр «Про оголошення простою» позивач дізнався лише при розгляді даної справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 34 КЗпП України, простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою аюо іншими обставинами.

Однак позивач ОСОБА_1 виконував невідкладні планові роботи на підприємстві з 14.07.2020 по 03.06.2024, оскільки працював на посаді провідного інженер проектувальник та виконував виробничі завдання, невідкладні роботи, роботи із забезпечення діяльності підприємства.

У разі, якщо працівник продовжує виконувати свої трудові обов`язки, в тому числі і за межами адміністративної будівлі роботодавця, - це є роботою і підлягає оплаті відповідно до встановлених раніше умов оплати праці.

Відповідачем не було надано та матеріали справи не містять доказів повної зупинки підприємства та відповідно доказів того, що з моменту оголошення простою, трудові відносини між сторонами буди припинені або змінено істотні умови праці.

Доводи скаржника про те, що позивач звернувся до відповідача із проханням авансувати заробітну плату за майбутні періоди з подальшим відпрацюванням є безпідставними.

Так, виплата грошових коштів у листопаді грудні 2021 року не може вважатися виплатою заробітної плати за період, який ще не настав (з 01.11.2021 по 03.06.2024), оскільки така практика суперечить принципам правового регулювання трудових відносин, зокрема статтям 24, 115 КЗпП України, згідно з якими заробітна плата виплачується за фактично відпрацьований час.

При цьому, відповідачемТОВ «НТК «Метрополія» не надано до суду ніяких первинних документів (платіжна відомість, відомість на виплату грошей, видаткова відомість, тощо), які-б підтверджували виплату заробітної плати позивачу ОСОБА_1 .

Більш того, жодними доказами не підтверджено існування домовленості між сторонами про авансування заробітної плати за майбутні роки.

Щодо посилань скаржника на заяву позивача про відсутність претензій до відповідача при звільненні, колегія суддів вважає ці доводи безпідставними, оскільки така заява не може слугувати доказом відсутності заборгованості по заробітній платі, якщо реальні розрахунки з працівником не було здійснено в повному обсязі.

Заява про відсутність претензій має формальний характер і не звільняє роботодавця від обов`язку провести повний остаточний розрахунок із працівником у день звільнення (частина перша статті 116 КЗпП України).

Наявність звернення позивача до суду із позовом про стягнення належних йому сум сама по собі підтверджує те, що трудовий спір існує, а права позивача були порушені.

Таким чином, відповідач не надав суду доказів фактичного розрахунку із позивачем за весь період роботи, включаючи час простою.

Посилання ТОВ «НТК «Метрополія» на те, що частково задовольняючи позовну заяву суд вийшов за межі позовних вимог є також безпідставними.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , позивач просив суд стягнути з ТОВ «НТК «Метрополія» на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Таким чином, суд першої інстанції діяв у межах заявлених позовних вимог та відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, яка прямо передбачає право працівника на отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні до моменту фактичної виплати належних сум.

Розмір присуджених сум був визначений судом виходячи з установлених фактичних обставин справи, з урахуванням обсягу нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, і не перевищує межі вимог, заявлених позивачем.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ТОВ «НТК «Метрополія» не містить.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «НТК «Метрополія» є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ТОВ «НТК «Метрополія» відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково технічна компанія «Метрополія» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.07.2025

Головуючий

Судді: