Справа № 463/4829/24
Провадження № 2/463/468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м.Львів

Личаківський районний суд Львова в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.В.,

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач: Приватне Акціонерне Товариство Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку загального позовного провадження) у залі суду м. Львова (м. Львів, вулиця Лепкого Б.,16) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА»,

про: відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,

учасники справи:

сторона позивачів:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не з`явилися, (клопотання),

їхня представник - адвокат Роксолана ГУДЗ

представник відповідача ПАТ Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» Тетяна НЕВІДОМА, не з`явилася, (клопотання)

в с т а н о в и в:

Описова частина

І. Короткий виклад обставин справи:

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвокат Роксолана ГУДЗ звернулася до Личаківського районного суду м. Львова з цивільним позовом до ПАТ Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування первинних позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 о 19:30год., на автодорозі «Тернопіль-Львів», у селі Чижиків Львівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz C220» реєстр.номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який порушив правила дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виїхав на смугу зустрічного руху, чим спричинив зіткнення із автомобілем марки «Great Wall Hover» реєстр.номер НОМЕР_2 , в складі причіпа «KHOTT» реєстр.номер НОМЕР_3 та автомобілем марки «Skoda Octavia» реєстр.номер НОМЕР_4 .

В результаті вказаної ДТП, пасажир транспортного засобу «Mercedes-Benz C220» реєстр.номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 загинув на місці.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Mercedes-Benz C220» реєстр.номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА», згідно полісу №212005356.

За фактом вказаної ДТП ГУНП у Львівській області були внесені відомості до ЄРДС за №001179 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Зазначає, що згідно положень абзацу 2 п.22.1 ст.22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» який був чинний на момент настання спірних правовідносин та час звернення до суду, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вказує, що відповідно до п.27.2 статті 27 зазначеного Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Стверджує, що відповідно до п.27.3 статті 27 зазначеного Закону, Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Покликається на те, що положеннями Постанови Правління Національного банку України №108 від 30.05.2022року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на момент виникнення ДТП діяли ліміти страхового відшкодування, а саме: 320 000 гривень на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих.

Зазначає, що 23 листопада 2023 року на адресу ПрАТ «СК «УСГ» позивачами було надіслано заяву про здійснення виплати страхового відшкодування у їхніх інтересах, а саме: для матері загиблого ОСОБА_2 - 26800грн., моральної шкоди; для дружини загиблого ОСОБА_1 - 26800грн., моральної шкоди, та для доньки загиблого ОСОБА_3 - 26800грн., моральної шкоди і 241200грн., відшкодування витрат на утримання.

Однак листом від 12.12.2023року ПрАТ «СК «УСГ» повідомило заявників про необхідність надання додаткових документів до страхової справи, а саме: довідки про склад сім`ї, документів, які підтверджують факт перебування доньки на утриманні, а також додатково повідомляли про зупинення строків розгляду страхової справи та про відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування з огляду на відсутність рішення у кримінальній справі.

Наголошують, що 10.01.2024року на виконання вимог листа ПрАТ «СК «УСГ» позивачами на адресу Страховика були надіслані додаткові документи та висловлено позицію щодо незгоди з рішенням про зупинення строків розгляду страхової справи та відтермінування виплати страхового відшкодування.

Оскільки, з моменту отримання Відповідачем заяви про долучення документів (10.01.2024р. скерування документів) пройшло більш, ніж 90 днів (10 квітня 2024р., реагування на звернення), Позивачі вважають, що є підставним нарахування штрафних санкцій за період 10.01-10.04.2024р., та додатково застосування положення ст.625 ЦПК України до спірних правовідносин за період з 10.04.-29.05.2024р.

Таким чином, вважають, що рішення ПрАТ «СК «УСГ» про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність кінцевого рішення у кримінальній справі є необґрунтованим та таким, що порушує їхнє право на отримання страхового відшкодування та просять стягнути з ПрАТ «СК «УСГ» у їхню користь:

- на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок;

- пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1 011 (одна тисяча одинадцять) гривень 96 копійок, три відсотки річних у розмірі 109 (сто дев`ять) гривень 84 копійки, інфляційні втрати у розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 60 копійок, а всього разом - 1 175 (одна тисяча сто сімдесят п`ять) гривень 40 копійок;

- понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

- на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок;

- пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1 011 (одна тисяча одинадцять) гривень 96 копійок, три відсотки річних у розмірі 109 (сто дев`ять) гривень 84 копійки, інфляційні втрати у розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 60 копійок, а всього разом- 1 175 (одна тисяча сто сімдесят п`ять) гривень 40 копійок;

- понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

- на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, страхове відшкодування витрат на утримання у розмірі 239 600 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, а всього разом - 266 400 (двісті шістдесят шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок;

- пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 10059 (десять тисяч п`ятдесят дев`ять) гривен 15 копійок, три відсотки річних у розмірі 1091 (одна тисяча дев`яносто одна) гривня 80 копійок, інфляційні втрати у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 80 копійок, а всього разом -11683 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят три ) гривні 75 копійок;

- понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

18.06.2024 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» (надалі - Відповідач) отримало ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2024 про відкриття провадження у справі № 463/48294 за позовом ОСОБА_1 (надалі - позивач 1), ОСОБА_2 (надалі - позивач 2), ОСОБА_3 (надалі - позивач 3), а разом -Позивачі) до ПАТ «СК «УСГ» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування.

Позовну заяву з додатками Відповідач, отримав 04.07.2024 року.

15.07.2024року на адресу суду в системі «Електронний суд» за ЕЦП Тетяни НЕВІДОМОЇ надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечуються повністю з огляду на наступне.

Оскільки спеціальним законом, який визначає порядок визначення та розрахунку суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи та строки його виплати є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), то саме цей закон підлягає застосуванню при врегулюванні відносин між позивачами та відповідачем.

Транспортний засіб «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі -Забезпечений ТЗ) є забезпеченим транспортним засобом відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-212005356 (надалі - Поліс), який укладений 12.11.2022р., між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 трапилась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Забезпеченого ТЗ, під керуванням ОСОБА_4 , транспортного засобу «Great Wall Hover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в складі причепа «KHOTT», реєстраційний номер НОМЕР_3 та транспортного засобу «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_4 . В результаті ДТП пасажир транспортного засобу «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , загинув.

27.11.2023 на адресу ПАТ «СК «УСГ» надійшли заяви про виплату страхового відшкодування від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , (надалі - Заяви про страхове відшкодування).

Відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

На момент подання позивачами Заяви про страхове відшкодування, вина ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушені Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть ОСОБА_5 , не встановлена.

Отже, однією з підстав для виплати страхового відшкодування потерпілим або особам, які відповідно до чинного законодавства України мають право на таке відшкодування є наявність в діях застрахованої особи вини.

Згідно ст.129 Конституції України, забезпечення доведеності вини є однією із засад судочинства. Відповідно до ст.30 КПК України, у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

12.12.2023 ПАТ «СК «УСГ» надіслало на адресу ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» листи (є в матеріалах справи), якими повідомило про необхідність надання документів. Також, варто зазначити, що рішення по страховій справі за Заявою про страхове відшкодування позивачам, наразі не прийнято та знаходиться на розгляді в ПАТ «СК «УСГ».

Вважають, що позовні вимоги пред`явлені Позивачами є передчасні, оскільки за змістом позову, Відповідач не відмовив у відшкодуванні шкоди, оскільки спір про це на час розгляду кримінального провадження відсутній.

Щодо нарахування штрафних санкцій, то у відзиві зазначено таке.

В позовній заяві Позивачі зазначають, що з огляду на те, що вони 23.11.2023 року звернулася до Відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування, а Відповідач вчасно не виплатив страхове відшкодування, то відповідно такий зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Однак, такі твердження не відповідають дійсності, є безпідставними, незаконними та необґрунтованими, оскільки:

відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

На момент подання Позивачами позовної заяви, відповідно до Витягу ГУ НП у Львівській області, щодо кримінального провадження №0001179, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001179 щодо ДТП, яке мало місце ІНФОРМАЦІЯ_7, за участю Застрахованого ТЗ, під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок якого ОСОБА_5 загинув, триває.

Враховуючи вищевикладене, страховик скористався своїм правом, передбаченим Законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Оскільки, однією з підстав для виплати страхового відшкодування потерпілим або особам, які відповідно до чинного законодавства України мають право на таке відшкодування є наявність в діях застрахованої особи вини і той факт, що вина водія ОСОБА_4 , у ДТП, яке мало місце ІНФОРМАЦІЯ_7 не була встановлена, у ПАТ «СК «УСГ» не має підстав для виплати штрафних санкцій виходячи з п. 36.2. ст. 36 Закону, оскільки дорожньо-транспортна пригода розглядається в кримінальній справі.

Враховуючи вищевикладене та норми Спеціального Закону, Відповідач вважає, що штрафні санкції можуть нараховуватись лише після ухвалення рішення у справі першої, апеляційної інстанції.

Також у відзиві висловлена позиція щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст.625 ЦК України, а саме:

у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, що у свою чергу унеможливлює застосування штрафних санкцій (пеня), та частини другої статті 625 ЦК України (три відсотка річних, інфляційні втрати).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то Відповідач зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 у справі №873/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі № 916/2016/21 тощо). Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Беручи до уваги, що вказана справа є малозначною, не відзначається особливою, складністю, - стягнення на користь Позивачів витрати на правничу допомогу в розмірі 19 500,00 грн., є неспівмірним.

Враховуючи викладене просять суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ «СК «УСГ» відмовити в повному обсязі за безпідставністю, необґрунтованістю та передчасністю заявлених вимог.

16.12.2024 року на адресу суду (в системі «Електронний суд) від представника Позивачів, відповідно пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України, надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно із якою просять наступне.

Враховуючи, що з моменту звернення до суду із позовною заявою збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважають за необхідне збільшити розмір позовних вимог з урахуванням суми нарахованої пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування.

Зазначають, що статтею 992 Цивільного кодексу встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У випадках, пов`язаних із простроченням страховиком строків виплати страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВ), слід керуватися статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відтак, законодавством забезпечується достатній механізм із захисту своїх прав у разі порушення страховиком строків виконання зобов`язань за договором страхування. У разі порушення - вимагати та отримати від страховика (добровільно чи у судовому порядку) сплату неустойки, суми боргу з урахуванням індексу інфляції та суми річних.

Нормою п. 36.5 ст. 36 Закону потерпілому гарантовано право на захист порушеного права у разі використання страховиком коштів, належних заявнику поза межами 90-денного строку з моменту одержання останнім заяви про виплату страхового відшкодування та відсутності проведення виплати такого з боку страховика.

Окрім цього, ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи тривалість порушення прав та законних інтересів Позивачів, яким завдано шкоду у виді смерті фізичної особи, а також те, що страховик всупереч норм ст. 36.5 Закону, ст. 625, 1166, 1167, 1187, 1193 ЦК України протягом встановленого Законом 90-денного строку виплату страхового відшкодування не провів, Позивачі були змушені звернутися за захистом порушеного права до суду.

Враховуючи, що з моменту звернення до суду із позовною заявою збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважають за необхідне збільшити розмір позовних вимог з урахуванням суми нарахованої пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування.

А отже, просять стягнути з відповідача за період з 10 квітня 2024 року по 17 грудня 2024 року:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві)гривні 33 копійки, три відсотки річних у розмірі 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 57 копійок, інфляційні втрати у розмірі 2 444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) гривні 04 копійки, а всього разом - 7 869 (сім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 94 копійки;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві)гривні 33 копійки, три відсотки річних у розмірі 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 57 копійок, інфляційні втрати у розмірі 2 444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) гривні 04 копійки, а всього разом - 7 869 (сім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 94 копійки;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, страхове відшкодування витрат на утримання у розмірі 239 600 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, а всього разом - 266 400 (двісті шістдесят шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 48 432 (сорок вісім тисяч чотириста тридцять дві) гривні 39 копійок, три відсотки річних у розмірі 5 502 (п`ять тисяч п`ятсот дві) гривні 69 копійок, інфляційні втрати у розмірі 24 294 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 49 копійок, а всього разом - 78 229 (сімдесят вісім тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 57 копійок;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

19.12.2024 року на адресу суду (системою «Електронний суд») надійшов відзив на збільшені позовні вимоги.

Позиція висвітлена у відзиві на збільшені позовні вимоги аналогічна тій, яка була зазначена у первинному відзиві.

Підсумовуючи обидва відзиви представник Відповідача просить суд:

-долучити відзив на заяву про збільшення позовних вимог до матеріалів справи;

-в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ «СК«УСГ» відмовити в повному обсязі за безпідставністю, необґрунтованістю та передчасністю заявлених вимог;

-судовий розгляд справи провести за відсутності представника ПАТ «СК «УСГ».

ІІ. Пояснення учасників справи:

В судовому засіданні представник Позивачів адвокат Роксолана ГУДЗ збільшені позовні вимоги підтримала у повному обсязі покликаючись на обставини викладені письмово. Просить суд такі задоволити, а позицію викладену представником Відповідача у відзиві не брати до уваги, оскільки на її думку, така не базується на чинним нормах законодавства про страхування.

Представник Відповідача адвокат Тетяна НЕВІДОМА у судові засідання не з`являлась, однак у відзиві зазначила про можливість розгляду справи за її відсутності та у задоволенні позову відмовити повністю.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

31.05.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду - головуюча суддя Леньо С.І..

Ухвалою судді Леньо С.І., від 06.06.2024 року постановлено відкрити провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

07.11.2024 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Білоусу Ю..

02.12.2024 року ухвалою судді Білоуса Ю.Б., постановлено прийняти справу до свого провадження та призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_7 близько 19:30 год., на автодорозі «Тернопіль-Львів», у селі Чижиків по вул. Острівська, 12, Львівського району Львівської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , транспортного засобу- автомобіля марки «Great Wall Hover», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в складі причіпа KHOTT, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 та транспортного засобу- автомобіля марки Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_6 .

В результаті ДТП пасажир транспортного засобу «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , загинув.

За фактом вказаної ДТП ГУ НП у Львівській області внесено відомості до ЄРДР за №001179 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Транспортний засіб «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі -Забезпечений ТЗ) відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-212005356 (надалі - Поліс), який укладений 12.11.2022 між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_4 є забезпеченим транспортним засобом.

23 листопада 2023 року на адресу ПАТ «СК «УСГ» Позивачами було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого ОСОБА_2 , дружини загиблого ОСОБА_1 та доньки загиблого ОСОБА_3 і долучено усі документи, які передбачені ст. 35 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно листа-відповіді ПАТ «СК «УСГ» від 12 грудня 2023 року, зазначено, що з метою встановлення всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди та коло всіх можливих утримувачів страхового відшкодування, ПАТ «СК «УСГ», просить надати наступні документи, а саме:

-витяг з кримінального провадження;

-довідку про склад сім`ї потерпілого ОСОБА_5 ;

-заяви із переліком осіб (дітей, батьків, дружини), які мають право на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з втратою годувальника;

-вирок суду у кримінальному провадженні (а.с.30).

Також відповідно до умов ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ПАТ «СК «УСГ» одноосібно приймає рішення про зупинення строків розгляду страхової справи та про відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування з огляду на відсутність рішення у кримінальній справі.

В подальшому, 10.01.2024 Позивачами у справі, на виконання вимог листа ПАТ «СК «УСГ», на їхню адресу згідно переліку були скеровані документи, з запереченням щодо відтермінування прийняття рішення про страхову виплату Заявникам.

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 (загиблий) народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і матір`ю ОСОБА_5 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: с.Підсолів, Пустомитівського району Львівської області, згідно копії паспорта громадянина України (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про шлюб виданого 02.07.2005року громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Личаківському РАЦС м. Львова, зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_8 від 18.08.2006р., ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_1 вказані батьками. Тобто ОСОБА_3 є донькою загиблого ОСОБА_5 (а.с.23).

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом № 1961-IV.

Відповідно до ч. 3 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону № 1961-IV визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону № 1961-IV. Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Пункт 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV є відсилочною нормою, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме: статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження №61-12719сво20)).

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Як встановлено судом і таке не оспорюється Відповідачем, особи, які звернулися до ПАТ «СК «УСГ», а у подальшому і до суду за захистом своїх прав, тобто Позивачі у справі є у переліку визначеному ст.1200 ЦК України, а саме:

-позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю загиблого ОСОБА_5 , що відповідно дає їй право на отримання виплати;

-позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дружиною загиблого ОСОБА_5 , що відповідно дає їй право на отримання виплати;

-позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є донькою загиблого ОСОБА_5 , також на час смерті батька було неповнолітньою особою і згідно довідки від 02.11.2023 року №481 виданої ДНЗ «Ставропігійське вище професійне училище м.Львова» проходила навчання у ДНЗ «Ставропігійське вище професійне училище м.Львова» ІІІ рівня атестації, термін навчання 01.09.2023 по 30.05.2025року, що відповідно дає їй право на отримання виплати.

Щодо позиції Відповідача стосовно прийняття ним одноособово рішення про припинення перебігу строку для прийняття рішення що виплати страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

У пункті 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілих осіб до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

На час настання страхового випадку мінімальний розмір заробітної плати становив 6 700 грн, тому згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 241 200 грн (36 х 6 700 грн).

Відповідно до норм Положення Правління Нацбанку України від 30.05.2022 року №108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент настання ДТП, наслідком якої стала смерть ОСОБА_5 , розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, був встановлений 320000грн. на одного потерпілого.

А отже, приймаючи до уваги наведене суд приходить висновку про те, що згідно з пунктом 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV та статті 1200 ЦК України з страховика на користь Позивачів підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, тобто 12*6700:3= 26 800 грн кожному, а також а згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV на користь доньки ОСОБА_3 , підлягає стягненню страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 241200 грн., тобто 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі (6700х36=241200), встановленому законом на день страхового випадку.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

За змістом частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом наведеної норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У даній справі, встановлено, що листом від 12 грудня 2023 року ПАТ «СК`УСГ» повідомило сторону позивачів, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання додаткових документів (за переліком), а також вироку суду у кримінальному провадження №№0001179, що підтверджує настання відповідальності водія транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz C220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , за скоєння ДТП - в наслідок якого настала смерть ОСОБА_5 , як це передбачено абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.

Таким чином в даному випадку, у діях Відповідача відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочанається з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим в цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивачів страхового відшкодування. Натомість відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні.

Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ПАТ «СК «УСГ» на користь Позивачів страхового відшкодування, у Відповідача виник обов`язок виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.

Таке застосування норм матеріального права узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 та від 15 серпня 2023 року у справі № 513/730/21.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд враховує висновки Верховного Суду в аналогічних справах та приходить до висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу:

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

В пункті 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу, суд виходить з того, що ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , понесли такі витрати у розмірі по 6 500 грн кожен.

Вищевказані судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачами, підтверджуються договорами про надання правничої допомоги №87/23, №87-1/23, №87-2/23 від 04 квітня 2024 року та сплату адвокату кожним із позивачів по 6500 грн., ордером адвоката Гудз Р.А., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи надані стороною Позивачів докази, ступінь складності справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, підтверджену документально вартість виконаних робіт, суд приходить висновку про те, що заявлені суми витрат на професійну правничу допомогу є такими, що підтверджені наданими доказами.

При цьому суд наголошує, що стороною Відповідача в порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України, не подано будь-яких доказів, які б слугували зменшенню розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками, викладеними в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), в якій вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних доказів з боку такої сторони.

Приймаючи в повному обсязі, без зменшення, зазначену представником позивача суму витрат на правничу допомоги при розрахунку витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд також враховує висновок Касаційного господарського суду Верховного Суду у Постанові від 03.10.2019 року, згідно якого суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, при цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

VІ. Висновки Суду за результатами розгляду даної справи:

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В рішенні ЄСПЛ «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003р. §36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, - суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

Також в рішенні «Гірвісаарі проти Фінляндії" (№ 49684/99, 27.09.2001р. §30) ЄСПЛ вказує: «ще одне призначення належно обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам спору, що вони були почуті; також, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд судом вищестоящої інстанції; лише за умови винесення обґрунтованого рішення забезпечується публічний контроль за здійсненням правосуддя».

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову сторони Позивачів, з наведених вище мотивів та підстав.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

VII. Розподіл судових витрат між сторонами.

Сторона Позивачів просить стягнути з Відповідача понесені судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справ, в усіх інстанціях, звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково та з Відповідача на користь сторони Позивача судом стягнуто 320000,00 грн., що становить 77,3% від загальної суми збільшених позовних вимог - 413969,45грн., судові витрати мають бути стягнуті з відповідача у відповідній пропорції, тобто у розмірі 3200 грн., що становить 77,3% від загальної суми сплаченого судового збору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», та характер позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, визначеної у грошовому вимірі, яка є майновою.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково, а сторона Позивачів звільнена від сплати судового збору, з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог (77,3% від ставки судового збору), інша частина судових витрат компенсуються за рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ Страхова Компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА», про: відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_10 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, страхове відшкодування витрат на утримання у розмірі 239 600 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, а всього - 266 400 (двісті шістдесят шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_10 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь держави 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок судового збору, від сплати якого при зверненні до суду з позовом були звільнені позивачі.

Стягнення відшкодування шкоди заподіяної внаслідок смерті особи у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Відомості щодо учасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_9 );

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_5 );

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_10 );

Відповідач: Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Українська Страхова Група», юр. Адреса: 03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, ().

Суддя: Білоус Ю. Б.