Справа № 461/8370/24 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/706/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: представника АТ «Ідея Банк» Михашули Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № Е08.00302.008460726, підписавши який позичальник приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк».

За умовами кредитного договору № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року відповідач отримав кредит в розмірі 149 999 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 10.99% річних.

Надавши у користування позичальника кредитні кошти, банк повністю виконав свої зобов`язання за умовами кредитного договору, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатив нараховані проценти за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 278 171.64 грн., з яких 140 654.08 грн. заборгованість за простроченим боргом, 36327.47 грн. заборгованість за простроченими процентами, 101190.09 грн. заборгованість за простроченою платою за обслуговування кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачу направлено вимогу про усунення порушення зобов`язань, в якій банк вимагав достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами до дня фактичного погашення всієї суми заборгованості, а також інші платежі, передбачені умовами кредитного договору, однак відповідач добровільно не сплатив заборгованість.

З наведених підстав просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 278171.64 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року в розмірі 176981.55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2654.72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення прострочених процентів оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що зазначення в кредитному договорі про ознайомлення з публічною пропозицією Акціонерного товариства «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного обслуговування шляхом підписання самого кредитного договору не має правового значення, оскільки ця публічна пропозиція не підписана ОСОБА_1 , тому він не брав на себе будь-яких зобов`язань, передбачених цим документом.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 йому не нараховуються проценти за користування кредитними коштами відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак стягнення заборгованості за простроченими процентами є неправомірним.

Просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року прострочених процентів в розмірі 36327.47 грн. та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в судове засідання не з`явилися.

26 червня 2025 року представник ОСОБА_1 Мартинюк Ю.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні в Приморському районному суді м. Одеси, однак не надала жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, відтак колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується лише в частині стягнення процентів в розмірі 36327.47 грн. а відтак, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Ідея Банк» Михашули Є.І. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 06 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування №Е08.00302.008460726, за умовами якої банк надає позичальнику кредит для власних потреб в розмірі 149 999.00 грн. строком до 36 місяців шляхом переказу коштів в розмірі 139924.44 грн. на рахунок позичальника № НОМЕР_2 , та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 10074.56 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя шляхом переказу коштів на рахунок ТДВ «Страхова компанія «АРКС Лайф».

Згідно з п. 1.4 договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року строк кредиту становить 36 місяців.

Відповідно до п. 1.6 договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року строк дії договору до 06 серпня 2024 року.

Пунктом 1.3 договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року передбачена змінювана процентна ставка, що становить 10.99 % річних.

Змінювана процентна ставка згідно з п. 1.3 договору визначається як змінна частина ставки в розмірі 9.5% збільшена на маржу банку в розмірі 1.49% (п. 1.11 договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року).

Згідно з п. 13.1 договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року клієнт зобов`язаний повертати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти та плату за обслуговування кредиту на умовах цього договору в порядку, визначеному в п. 1.6 цього договору.

Пунктом 1.6 договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року передбачено, що дата повернення кредиту 06 серпня 2024 року. Повернення заборгованості здійснюється через рахунок НОМЕР_3 , відкритий у банку відповідно до порядку повернення кредиту, згідно з додатком № 1 до договору.

Графіком щомісячних платежів, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року та підписаний позичальником, передбачено внесення позичальником щомісячного платежу в розмірі 8949.00 грн. на погашення кредитної заборгованості, частини якого зараховуються банком на погашення заборгованості за тілом кредиту, за процентами за користування кредитними коштами та за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.

Меморіальним ордером № 2539526 від 06 серпня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 149 999.00 грн. на підставі договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року.

Отже, банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі та на умовах, передбачених договором.

Випискою по рахунку підтверджується, що позичальник здійснював платежі на погашення заборгованості за договором кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року у період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, однак в подальшому припинив вносити кошти в порушення умов кредитного договору.

09 липня 2024 року АТ «Ідея Банк» надіслало на адресу відповідача вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, в якій вимагало протягом тридцяти календарних днів з дня направлення цієї вимоги виконати зобов`язання за кредитним договором, а саме, достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто, до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором.

У вимозі про усунення порушень кредитних зобов`язань від 09 липня 2024 року зазначено, що станом на 09 липня 2024 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 278171.64 грн.

З долученої до матеріалів справи довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договором № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року вбачається, що така становить 278171.64 грн, з яких 140654.08 грн прострочений борг, 36327.47 грн прострочені проценти, 101190.09 грн прострочена плата за обслуговування кредиту.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не заперечує щодо укладення відповідачем договору кредиту та страхування № Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року та отримання на підставі цього договору кредитних коштів, однак вважає, що проценти за користування кредитними коштами нараховано банком безпідставно, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а відтак нарахування процентів за користування кредитними коштами суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на військовій службі відповідачем надано військовий квиток серія НОМЕР_4 .

З наданої відповідачем копії військового квитка серія НОМЕР_4 від 24 жовтня 2013 року вбачається, що 25 серпня 2016 року ОСОБА_1 звільнено (демобілізовано) в запас на підставі ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.

Разом з тим, військовий квиток серія НОМЕР_4 від 24 жовтня 2013 року не містить інформації щодо подальшого проходження військової служби відповідачем після звільнення його в запас, в тому числі і на день укладення договору кредиту та страхування №Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року та на час користування кредитними коштами на підставі цього договору.

Крім того, користуючись кредитними коштами, будучи обізнаним умовами договору кредиту та страхування №Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, відповідач не звертався до банку з повідомленням щодо звільнення його від нарахування процентів та не надавав належних та допустимих доказів наявності у нього пільг, передбачених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».

Отже, з моменту укладення кредитного договору протягом часу користування кредитними коштами в межах строку дії договору відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами.

Оскільки проценти за користування кредитними коштами банк нараховував в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, що передбачена його умовами, на які погодився відповідач, підписавши договір кредиту та страхування №Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року, такі нараховувалися правомірно.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами в розмірі 36327.47 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо непідписання ОСОБА_1 публічної пропозиції Акціонерного товариства «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного обслуговування, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують наявності у позивача права нараховувати проценти за користування кредитними коштами, з огляду на те, що таке право банка передбачено умовами самого договору кредиту та страхування №Е08.00302.008460726 від 06 серпня 2021 року, підписаного позичальником.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07.07.2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.