Єдиний унікальний номер №943/300/25
Провадження № 2-п/943/8/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Коса І.Б.,

секретаря судового засідання - Ладиги С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Буську заяву адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

відповідач ОСОБА_1 через представника адвоката Зачепіло З.Я. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить: поновити пропущений процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду; переглянути та скасувати заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року в цивільній справі №943/300/25 за позовом акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування доводів заяви представник відповідача покликається на те, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, рішення у паперовому вигляді не отримував, ознайомившися із ним 23.05.2025 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, після чого він 28.05.2025 уклав Договір про надання адвокатських послуг №23/38056, оскільки не є фахівцем в галузі права, отже пропустив строк для подання такої заяви про перегляд заочного судового рішення від 15.05.2025, а відтак представник відповідача просила поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі №943/300/25. Крім того, представник відповідача покликається на те, що її довіритель не був належним чином повідомлений про розгляд справи та не зміг подати докази на спростування позовних вимог; позивачем не доведено те, що в момент підписання заяви-анкети сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, а також факту ознайомлення відповідача із тарифами банку та правилами надання позивачем банківських послуг, оскільки доказів цьому не надано. Також представник відповідача вважає, що наданий позивачем розрахунок спірної заборгованості є неправомірним, оскільки такі не були погоджені відповідачем та не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, а також вважає безпідставними для стягнення супутніх послуг банку, зокрема нікчемними слід визнати умови договору про стягнення комісії, які не погоджені відповідачем. Відтак, представник відповідача просила поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, яке просить переглянути та скасувати.

Ухвалою суду від 23.06.2025 року постановлено прийняти заяву про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з призначенням судового засідання на 04.07.2025 року.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Зачепіло З.Я. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, що в силу процесуальних приписів ч. 1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду цієї заяви.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, незважаючи на повідомлення судом про дату, час і місце розгляду заяви, що в силу процесуальних приписів ч. 1 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду цієї заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 127 ЦПК України).

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - позов задоволено шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 125 457,94 грн. та 2422,40 грн. судового збору.

Як убачається із матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення йому судових повісток, матеріалів позовної заяви та спірного заочного судового рішення за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 у с. Заводське Золочівського району Львівської області (а.с. 116, 121, 128).

Крім того, спірне заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року відповідач отримав 24.05.2025 року, що підтверджується наявною у справі розпискою на поштовому рекомендованому відправлення за №020 (а.с. 128) та трекінгом «Укрпошти», що спростовує доводи його представника адвоката Зачепіло З.Я. про неотримання її довірителем судового рішення в паперовому вигляді, окрім як ознайомлення його із таким рішенням виключно 23.05.2025 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Частиною першою статті 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3, ч. 4 ст. 284 ЦПК України).

Чинним ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами, на думку суду, можна визнати лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

До аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 січня 2020 року в справі №759/308/13-ц, що є обов`язковою для суду згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України, де Суд зазначив про те, що вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Натомість, як встановлено судом, що заява про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 15.05.2025 року подана відповідачем ОСОБА_1 через представника адвоката Зачепіло З.Я. лише 16 червня 2025 року (дата подання заяви на пошту), тобто зі спливом строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Разом із тим, в обгрунтування доводів поданої заяви адвокат Зачепіло З.Я. покликалася на те, що відповідач ОСОБА_1 не знав та не отримував оскаржуваного судового рішення, що спростовується наявною у справі розпискою на поштовому рекомендованому відправлення за №020 про вручення йому судового рішення 24.05.2025 року, ознайомившися з ним виключно 23.05.2025 року в ЄДРСР, після чого він 28.05.2025 уклав Договір про надання адвокатських послуг №23/38056, оскільки не є фахівцем в галузі права, отже пропустив строк для подання такої заяви про перегляд заочного судового рішення від 15.05.2025, а відтак представник відповідача просила поновити пропущений процесуальний строк.

Проте, наведені доводи представника відповідача суд вважає необгрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема щодо своєчасного отримання відповідачем спірного заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 15.05.2025 року, зокрема: засобами поштового зв`язку в паперовому вигляді 24 травня 2025 року, а із заявою про перегляд цього сторона відповідача звернулась 16 червня 2025 року, тобто після спливу строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Разом із тим, як вбачається із поданої заяви про перегляд заочного рішення суду та доданих до неї матеріалів, що із таким рішенням відповідач ОСОБА_1 ознайомився 23.05.2025, зволікаючи до 28.05.2025, коли уклав договір із адвокатом, яка 16.06.2025 року підготувала заяву про перегляд заочного рішення суду від 15.05.2025, здавши його на пошту. Однак, жодних причин, які є поважними для поновлення пропущеного строку подана заява не містить.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року в справі №1519/2-4031/11, Суд виснував про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій без змін, якими відмовлено у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки суд першої інстанції виходив з того, що наведені обставини та причини пропуску такого строку не є поважними, а особа була належним чином повідомлена про розгляд справи та особисто отримала копію заочного рішення у вересні 2011 року, що підтверджено відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень. Встановивши, що відповідач, будучи обізнаною про розгляд судом справи №1519/2-4031/11 та наявність заочного рішення від 31 травня 2011 року, невиправдано зволікала із поданням заяви про перегляд заочного рішення, пропустила строк подачі такої заяви більш ніж на вісім років, не навела поважних причин такого тривалого пропуску строку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для втручання у принцип res judicata (остаточності судового рішення) та поновлення пропущеного строку, залишивши заяву відповідача про перегляд заочного рішення без розгляду. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.03.2019 року в справі №639/4278/16-а та від 30.11.2020 року в справі №806/1943/18. Верховний Суд звертає увагу, що лише у випадку подання належно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, у строки, визначені ст. 284 ЦПК України, або з відповідним клопотанням про поновлення процесуального строку, передбаченого на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яке позитивно розглянуте судом, можливо прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та постановити ухвалу про залишення такої заяви без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку (ч. 3 ст. 287 ЦПК України). Висновки судів у розглядуваній справі узгоджуються також із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.12.2019 року в справі №286/1130/13-ц, від 25.02.2020 року в справі №755/5323/16-ц, від 20.05.2020 року в справі №653/4813/17.

Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2024 року в справі №761/6951/23, Суд виснував, вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку, суд має враховувати те, що поважними є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву (скаргу) у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює усю сукупність обставин, надаючи відповідну оцінку. Таким чином, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати вмотивовані підстави. При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Зазначена конвенційна норма зобов`язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata».

Крім того, згідно рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. Також у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що відповідач пропустив установлений законом строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, поважних причин пропуску строку звернення, які б слугували підставою для поновлення строку, не вказано та на їх підтвердження не надано жодних належних і допустимих доказів, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 вказаної заяви пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними для відповідачки труднощами на вчинення указаної процесуальної дії.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року в справі №214/5505/16, де вказано, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачка, отримавши заочне рішення 1 липня 2017 року, подала заяву про його перегляд поза межами встановленого статтею 284 ЦПК України строку. При цьому, ВП ВС виклала у цій постанові висновок щодо застосування норм права: у разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Разом із тим, у вищевказаній постанові від 09.11.2021 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що суд приймає до розгляду належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення незалежно від пропуску строку на її подання та залишає цю заяву без задоволення у разі, якщо нема підстав для поновлення вказаного строку. Тобто у разі відмови в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд із цієї причини відмовляє в задоволенні такої заяви про перегляд. Подібні правові висновки викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2023 року та постанові Верховного Суду від 13.12.2023 року в справі №2-7852/11, а також постанові Верховного Суду від 20.12.2023 року в справі №465/5184/14-ц.

Відтак, із огляду на зазначене, оскільки подана заява про перегляд заочного рішення не містить обставин для поновлення пропущеного строку, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення заявника та їх документального підтвердження, а тому суд не вбачає підстав для поновлення строку на подання заяви та не може безпідставно поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суд, оскільки це порушуватиме право на справедливий суд та принцип правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України та статтею 10 ЦПК України, отже приходить до переконання про необхідність відмови у задоволені заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення.

Разом із тим, слід роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 127, 233, 247, 259, 260, 261, 263, 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

заяву адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 15 травня 2025 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено: 08.07.2025 року.

Суддя Кос І. Б.