РІШЕННЯ

іменем України

03 липня 2025 рокуСправа №451/755/25
Провадження № 2/451/285/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретар судового засідання Федорук І.Б.

з участю позивача

розглянув у підготовчому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/755/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , співвідповідача ОСОБА_3 , про визнання права власності,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції учасників процесу

9 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_2 - Відповідач у справі, у минулому - компаньйон і бізнес-партнер позивача. У минулому, зокрема у 2013 році, за особисті кошти позивача було придбано деякі технічні засоби, зокрема: колісний трактор марки «Т40АМ» 1986 р.в., заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_3 ; зернозбиральний комбайн марки «JOHN DEERE» 1975 р.в., модель «730», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер мотора 354U114589 та жатку до зернозбирального комбайна «JOHN DEERE 730». Зазначені засоби використовувалися виключно позивачем і за результатом його особистої діяльності. Оскільки він не здійснює господарської діяльності, необхідність у використанні вказаних вище засобів, у нього з часом відпала і деякий час вони знаходилися у бездіяльності. На зазначеному зауважив ОСОБА_2 і запропонував надати йому техніку у тимчасове користування, із відповідною сплатою амортизаційних відрахувань, на що позивач погодився. Використовував засоби Відповідач не тривалий час і обіцяних відрахувань позивачу не компенсував, проте він не приділив цьому жодної уваги і не настоював на виплатах, оскільки майно було фактично повернуто йому. Лише нещодавно, маючи на меті привести свій документообіг у порядок, позивач виявив у себе відсутність правовстановлюючих документів на колісний трактор «Т40АМ» та зернозбиральний комбайн марки «JOHN DEERE» із жаткою і після відновлення обставин пригадав, що такі надавав ОСОБА_2 разом із рухомим майном, однак які (документи) той позивачу не повернув. Таким чином, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із вимогою повернути йому документи на ці засоби, однак останній йому повідомив, що вважає ці засоби переданими йому для компенсації у понесених витратах під час здійснення спільної діяльності і зазначив, що нібито заборгував йому певну кількість коштів. Позивач заперечив і зазначив, що засоби надавалися йому у тимчасове користування, а не погашення боргових зобов`язань. Окрім цього, наголосив, що договори з цього приводу відсутні, а тому відсутні будь-які правові підстави для переходу права власності, на що ОСОБА_2 проігнорував. Відсутність документів на придбання вказаних вище транспортних засобів позбавляє позивача реалізувати своє беззаперечне право власності в повній мірі, в тому числі і розпоряджатися такими. Вважає, що у цій ситуацій більш дієвого шляху для вирішення його майнових прав, як звернення до суду, не має (а.с.1-3).

30.06.2025 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення обставин справи, зокрема у такій зазначає, що потрібно додатково пояснити обставини викладені у позовній заяві. Зокрема, у січні 2014 року у місті Радехові, Львівської області позивачем був придбаний колісний трактор, марки «Т40АМ» 1986 р.в., заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_3 у ОСОБА_3 за 25 000 гривень. Також у лютому 2016 року позивач придбав зернозбиральний комбайн марки «JOHN DEERE» 1975 р.в., модель «730», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер мотора 354U114589 із жаткою до зернозбирального комбайна «JOHN DEERE 730» - JOHN DEERE WERKE ZWEIBRUCKEN 0 14 Nr.19305 у ОСОБА_2 за 78 000 гривень. Зазначену сільськогосподарську техніку він не зареєстрував, оскільки вважав, що такі договори є правовстановлюючими документами, які підтверджують його право власності на неї. Відповідач ОСОБА_2 , після отримання позовної заяви у справі зателефонував до позивача та сказав, що поверне йому договори купівлі-продажу, які підтверджують його право власності на вказану сільськогосподарську техніку. Оскільки, право власності на вказане майно не зареєстроване у встановленому законом порядку, у позивача відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів, а тому залишається лише один дієвий спосіб захистити свої майнові права та інтереси як звернення до суду із позовом про визнання права власності. Позивач як особа, що добросовісно заволоділа чужим майном, відкрито, безперервно володіє з комбайном з 2014 року по момент звернення з позовом, керуючись ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України має право набути право власності на трактор та комбайн із жаткою за набувальною давністю. Таким чином, позивач просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , додати до матеріалів справи додаткові докази та задовольнити позовні вимоги повністю (а.с.58-60).

Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Своєю ухвалою від 26 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання, а також постановив витребувати у Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів інформацію про осіб за якими зареєстровані: трактор марки «Т40АМ» 1986 р.в., заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_3 ; комбайн марки «JOHN DEERE» 1975 р.в., модель «730», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер мотора 354U114589 та жатку до зернозбирального комбайна «JOHN DEERE 730». (а.с.30-35).

Суд своєю ухвалою від 5 червня 2025 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.37).

У судовому засіданні від 1 липня 2025 року суд залучив до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги повністю та просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначає, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення (а.с.66).

Співвідповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибув. Суду надано його письмові пояснення про те, що він продав трактор Т-40АМ, заводський номер 361660, 1986 року випуску, ОСОБА_1 . Також просив розглянути справу без його участі (а.с.63, 64).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що йому відомі обставини про те, що у 2014 році ОСОБА_1 за свої особисті кошти придбав трактор у ОСОБА_3 та комбайн із жаткою у ОСОБА_2 . Із часу купівлі зазначеного майна ОСОБА_1 постійно користувався ними, лише у 2019 році за згодою ОСОБА_1 деякий час рухомим майном користувався ОСОБА_2 . На цей час, трактор та комбайн із жаткою перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що їй відомі обставини про те, що у 2014 році ОСОБА_1 за свої особисті кошти придбав трактор у ОСОБА_3 та комбайн із жаткою у ОСОБА_2 . Із часу купівлі зазначеного майна ОСОБА_1 постійно користувався ними, лише у 2019 році за згодою ОСОБА_1 деякий час рухомим майном користувався ОСОБА_2 . На цей час, трактор та комбайн із жаткою перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_1 .

Установлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

30 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 придбав зернозбиральний комбайн марки «JOHN DEERE» 1975 р.в., модель «730», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер мотора НОМЕР_5 із жаткою до зернозбирального комбайна «JOHN DEERE 730» - JOHN DEERE WERKE ZWEIBRUCKEN 0 14 Nr.19305 у відповідача ОСОБА_2 за 78 000 гривень, що підтверджує Договір купівлі-продажу від 30.01.2014 (а.с.61).

20 лютого 2014 року у місті Радехові, Львівської області позивач ОСОБА_1 за свої особисті кошти придбав колісний трактор, марки «Т40АМ» 1986 р.в., заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_3 у співвідповідача ОСОБА_3 за 25 000 гривень, що підтверджує Договір купівлі-продажу від 20.02.2014 (а.с.62)

Зазначену сільськогосподарську техніку позивач не зареєстрував, що видно із відповідей Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №29-18/14017 від 05.06.2025 (а.с.55) та №29-18/15258 від 19.06.2025 (а.с.57).

Обставини, що колісний трактор «Т40АМ» 1986 р.в., та зернозбиральний комбайн марки «JOHN DEERE» 1975 р.в., із жаткою придбані у минулому виключно позивачем за особисті кошти та належать лише йому, ствердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , жителі с. Бабичі Шептицького району, не довіряти показам яких у суду немає підстав.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Позиція суду

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів

Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Тобто, виступаючи гарантом реалізації законних прав, держава тим самим забезпечує одночасно і виконання громадянами обов`язків, покладених на них державою, а також власними договірними та іншими зобов`язаннями.

Статтею 41 Конституції України та статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності, та за умовами ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із Закону або рішення суду. Таким чином, позивач має довести відсутність у відповідача правових підстав володіння майном. В свою чергу позивач має підтвердити своє право власності на спірне майно.

Відповідно до п. 4 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2009 року № 694 (надалі - Порядок) машина реєструється протягом семи днів на підставі зареєстрованої в установленому порядку державним інспектором заяви власника або уповноваженої ним особи у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі.

До заяви додаються:

1) документи, що підтверджують право власності або правомірність використання машини;

2) документи, що підтверджують сплату передбачених законодавством податків, а також зборів за послуги, що надаються територіальним органом Держпродспоживслужби;

4) копії паспорта та картки фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платників (для фізичної особи);

5) документ, що посвідчує особу представника власника та його повноваження (у разі потреби);

6) свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про її зняття з обліку попереднім власником (якщо машина перебувала в експлуатації та була зареєстрована територіальному органі Держпродспоживслужби чи іншому державному органі);

7) митна декларація на паперовому носії або її копія, засвідчена в установленому порядку, або електронна митна декларація, або уніфікована митна квитанція МД-1 - для машин, що ввезені на митну територію України та реєструються вперше;

8) акт про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі реєстрації машини, якій ідентифікаційний номер присвоєно відповідно до пункту 14 цього Порядку);

8-1 висновок спеціаліста;

8-2) для машин, які реєструються вперше: декларація про відповідність, оформлена виробником або його уповноваженим представником, - для машин, на які поширюється дія Технічного регламенту безпеки машин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. N 62 сертифікат відповідності затвердженому типу, оформлений виробником або його уповноваженим представником на підставі сертифіката затвердження типу, - для машин, на які поширюється дія Технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, їх причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. N 1367, або сертифікат затвердження типу, виданий на одиничні зразки машин органом з оцінки відповідності, призначеним в установленому порядку на провадження діяльності щодо затвердження типу;

9) інші документи у випадках, визначених цим Порядком.

На кожну зареєстровану машину видається свідоцтво про реєстрацію машини або талон тимчасового обліку машини (далі - реєстраційний документ), зразки яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 1992 р. N 47.

Право власності на вказане майно не зареєстроване у встановленому законом порядку, у позивача відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів.

Позивач як особа, що добросовісно заволоділа чужим майном, відкрито, безперервно володіє комбайном з 2014 року по момент звернення з позовом, керуючись ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України має право набути право власності на трактор та комбайн із жаткою за набувальною давністю.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2015 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не зі своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 13 вказаної Постанови пленуму ВССУ можливість подання до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає зі ст. 15, 16 ЦК, а також із ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності у сукупності наступних умов: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 дотримані усі умови набуття права власності на спірне майно за набувальною давністю, а саме: законне та добросовісне заволодіння, а також відкрите, безперервне та безтитульне володіння трактором марки «Т40АМ» 1986 р.в., заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_3 ; комбайном марки «JOHN DEERE» 1975 р.в., модель «730», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер мотора 354U114589 та жатку до зернозбирального комбайна «JOHN DEERE 730». Разом із тим, установлений строк безперервного володіння спірним майном сплив (більше десяти років), а також відсутні норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Підстав вважати позивача недобросовісним володільцем на час заволодіння майном судом не встановлено. Презумпція добросовісності відповідачем не спростована.

Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи безумовне визнання заявлених вимог відповідачами, що не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, а також те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-78, 80, 81, 141, 200, 206-207, 211, 229, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 право власності на колісний трактор марки «Т40АМ» 1986 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 право власності на зернозбиральний комбайн марки «JOHN DEERE» 1975 року випуску, модель «730», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер мотора 354U114589 та жатку до зернозбирального комбайна «JOHN DEERE 730» - JOHN DEERE WERKE ZWEIBRUCKEN 0 14 Nr.19305.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Співвідповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: 80327, Львівська область, Львівський район (до адміністративної реформи Жовківський район), селище Магерів.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлений 7 липня 2025 року.