Єдиний унікальний номер 725/5243/25
Номер провадження 2/725/1658/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 року Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на дитину та встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається в позовній заяві, що він із відповідачкою спільно проживали, перебуваючи у шлюбі, де у них народилася дитина. Стверджує, що між ним та відповідачкою різні характери, що заважало нормально будувати сімейні стосунки, як результат ними було розірвано шлюб в судовому порядку. Після розірвання шлюбу, спільна дитина залишилася проживати із позивачем. Вказує, що між ним та відповідачкою було узгоджено визанчення місця проживання дитини, яка буде перебувати на самостійному утриманні, виховуватись та проживати разом з батьком/позивачем. Оскільки їх спільна дитина проживає разом із батьком, то позивач вважає, що можливе стягнення аліментів з відповідача та встановлення факту, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину, що дасть йому підставу для отримання соціальних пільг та захист прав та інтересів дитини.

У зв`зку з вищевикладеним позивач просив: Стягнути з відповідачки, на його користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяці, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; встановити факт, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину.

Позивач позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач по справі не заперечує щодо задоволення позову.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Садгірським районним судом міста Чернівців від 14.07.2022 року шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано /а.с.5-6/. Від шлюбу сторонни по справі мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12/, яка проживає із батьком, окремо від мами/відповідачки /а.с.15-17/.

Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що він дитиною повністю опікується, самостійно її виховує та утримує, без участі матері /а.с.18/, про що і свідки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стверджують у своїх поясненнях /а.с.30-34/. Відомостей відносно позивача, станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , про наявність незнятої чи непогашеної судимості, розшук відсутні /а.с.23/. Позивач має можливість забезпечити себе та утримувати дитину /а.с.24-29/. Сторони по справі досягли взаємної згоди щодо визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні з укладенням договору між батьками від 21.06.2025 року /а.с.13-14/. Отже, вказаний спосіб, який був використаний сторонами для вирішення питання проживання дитини в добровільному порядку.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Позивач вказує, що метою встановлення факту, що має юридичне значення необхідне для отримання пільг та забезпечення дотримання інтересів дитини.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини перелічені в ч.1 ст.182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Так, відповідач визнала позовні вимоги позивача, не заперечувала щодо стягнення з неї аліменти визначені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що позов обґрунтований і він підлягає задоволенню.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265,315-319, 354 ЦПК України, ст.ст.180,182,183,191,192 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме від 17.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів в межах платежу за один місяць.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду з дня проголошення рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Іщенко І. В.