ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2539/20 Номер провадження 22-ц/814/1567/25Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвокатки Савченко Людмили Анатоліївни, представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2024р. (час ухвалення судового рішення з 15:48:11 год по час не зазначений; дата виготовлення повного тексту рішення не вказана) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_2 (правонаступників ОСОБА_4 ) до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Полтавської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_5 , Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації заповіту, визнання недійсним заповіту, визнання нотаріальної дії із посвідчення заповіту незаконною.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, просила ухвалити рішення, яким

визнати незаконними дії Державного підприємства міністерства юстиції України «Національні інформаційні системи» щодо реєстрації Полтавською регіональною філією Державного підприємства міністерства юстиції України «Національні інформаційні системи» 26.05.2020р заповіту, вчиненого ОСОБА_6 , посвідченого 06.12.2013р, Щербанівською сільською Радою Полтавського району Полтавської області, а державну реєстрацію заповіту скасувати,

визнати недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_6 .

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона є донькою та спадкоємцем першої черги після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За спадкодавцем на праві власності зареєстровано 1/4 частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Після відкриття спадкової справи позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і 10.07.2020р. дізналася про вчинення Полтавською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» державної реєстрації заповіту від 06.12.2013р. Вважає, що реєстрація заповіту через значний проміжок часу після його вчинення позбавляє її права на спадкування за законом. Заповіт зареєстрований не у спосіб передбачений законом, а саме не на підставі заяви заповідача та органу місцевого самоврядування та не у встановлений строк. Вказане свідчить про незаконні дії відповідача ОСОБА_5 , які позбавляють позивачку права на спадкування частки в майні. Крім цього, вважає, заповіт таким, що підлягає визнанню недійсним з підстав його неналежного оформлення та складеного всупереч волі спадкодавця.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.06.2023 в якості правонаступників позивача до участі у справі залучено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2024р. у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі адвокатка Савченко Л.А., представниця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що висновки проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи, яку суд поклав в основу свого висновку про те, що заповіт підписаний спадкодавцем ОСОБА_5 , тому заповіт був волевиявленням спадкодавця, не є належним доказом, оскільки експерт не досліджував підпис ОСОБА_5 на оригіналі договору дарування частини квартири з одночасним договором про поділ від 05 листопада 2011 року.

У зв?язку із зазначеним недоліком висновку експерта позивачами заявлялося клопотання про призначення у справі додаткової експертизи, проте суд безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання, що позбавило позивачів можливості доводити суду обгрунтованість заявленої вимоги про недійсність оспорюваного заповіту.

У відзиві ДП «Національні інформаційні системи», посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що апеляційна скарга містить лише заперечення результатів почеркознавчої експертизи і доводи про доцільність проведення у справі додаткової експертизи, проте в апеляційній скарзі відсутні обгрунтовані доводи про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного рішення.

Хоча апеляційна скарга не містить будь-яких доводів про незаконність рішення суду у частині вимог, пред?явлених до ДП «Національні інформаційні системи», у відзиві з викладенням мотивів зазначено, що рішення суду у цій частині є цілком законним.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були батьками ОСОБА_8 (т.1 а.с. 9).

03.03.1984 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 укладено шлюб, внаслідок чого, змінено прізвище ОСОБА_8 на « ОСОБА_10 ». Після розірвання шлюбу ОСОБА_11 було вдруге зареєстровано шлюб із ОСОБА_3 та змінено прізвище на « ОСОБА_12 » (т.1, а.с. 8,10).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» власниками квартини по АДРЕСА_2 , яким в рівних частинах належить 1/4 частка, є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (т.1, а.с. 17-18).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с. 11).

За життя ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповів все своє майно ОСОБА_5 , що підтверджується заповітом від 06.12.2013 року, який посвідчений уповноваженою особою - секретарем виконкому Щербанівської сільської ради Харченко Л.М. (т.1 ст. 148).

Вказаний заповіт ОСОБА_5 зареєстрований секретарем виконкому Щербанівської сільської ради в Реєстрі Щербанівської сільської ради для реєстрації нотаріальних дій на 2013 рік під номером 116 від 06.12.2013 року. Нотаріальна дія, а саме реєстрація заповіту вчинена після оплати, що підтверджується копією квитанції про сплату державного мита №9/9 від 23.09.2013 та реєстром реєстрації нотаріальних дій Щербанівської сільської ради (т.1 а.с.149-152).

На підставі заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів № 1201 від 19.04.2020 Щербанівської сільської ради Полтавського району та області 26.05.2020 року, тобто в день її отримання, Полтавською регіональною філією ДП «НАІС» заповіт внесено до Спадкового реєстру (т.1 а.с.19, 97).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-21/14816-ПЧ від 18.02.2022 року підписи від імені ОСОБА_5 у графах: «Підпис», що у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_5 , посвідченого секретарем виконкому Щербанівської сільської ради Харченко Л.М. 06.12.2013 року, виконані самим заповідачем ОСОБА_6 , а не іншою особою (т.3 а.с.195-202).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.3, а.с.253).

З повідомлення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвої В.І. від 09.03.2023 з вих. № 42/02-14, вбачається, що згідно даних спадкової справи №05/2023 спадкоємцями на майно померлої ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_2 та її син ОСОБА_1 , які залучені до участі в справі згідно ухвали суду від 12.06.2023 (т.4 а.с.11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, спадкодавець ОСОБА_5 поставив свій підпис про те, що цей заповіт ним прочитано вголос і власноручно підписаний, зміст ст.ст. 1223-1236,1241, 1248, 1254 ЦК України йому нотаріусом роз`яснено (т.1 а.с.148).

При посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання та посвідчений уповноваженою на це посадовою особою - секретарем виконкому Щербанівської сільської ради.

Отже, відсутні підстави вважати заповіт таким, що не відповідає вимогам закону.

В апеляційній скарзі не наведено доводів про незаконність рішення сду першої інстанції у частині вимог, пред?явлених до ДП «Національні інформаційні системи», тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується таким.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням наведених вимог закону.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (стаття 1234 ЦК України).

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 674/461/16-ц) зроблено висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами".

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Частиною другою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивачі наполягають на тому, що заповіт від 06 грудня 2013 року є недійсним з тих підстав, що заповіт не був підписаний особисто ОСОБА_5 (спадкодавцем) і його зміст не міг бути усвідомлений, сприйнятий останнім через вади слуху.

Матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів, які б давали підстави вважати доведеною ту обставину, що спадкодавець ОСОБА_5 на дату складання (вчинення) заповіту мав певні вади здоров?я, які перешкоджали йому усвідомлено розуміти (сприймати) зміст і характер вчинених ним дій, зокрема розуміти зміст підписаного ним заповіту. Апеляційна скарга не містить посилань на докази, які б такий висновок спростовували.

Не можна визнати обгрунтованими доводи апеляційної скарги про неповноту чи неясність висновку експерта № СЕ-19/117-21/14816-ПЧ від 18 лютого 2022 року (т.3 а.с.195-202) з тих підстав, що експерт не досліджував підпис ОСОБА_5 на оригіналі договору дарування від 05 листопада 2011 року.

Як слідує зі змісту висновку експерта в якості порівняльного матеріалу йому наданий для дослідження у тому числі оригінал договору дарування від 05 листопада 2011 року, зразки підпису на якому досліджувалися експертом під час дослідження; та обставина, що у додатку до висновку експерта (т.3 а.с.199 зворот) відсутнє зображення оригінала договору дарування від 05 листопада 2011 року із підписом ОСОБА_5 не може бути достатньою для висновку про те, що експерт не досліджував вказаний документ, зокрема підпис на ньому. Доводи апеляційної скарги спростовуються також і поясненнями експерта ОСОБА_13 допитаного у суді першої інстанції.

У справі відсутні належні, допустимі і достатні докази, які б спростовували висновок експерта, або ж давали підстави ставили під сумнів (вважати неповним або неясним) висновок експерта.

Висновок суду першої інстанції про те, що несвоєчасна реєстрація оспорюваного заповіту не може бути підставою для визнання заповіту недійсним є законним і обгрунтованим та узгоджується із висновками, викладеними у постанові ВС від від 17.11. 2021 року у справі 755/8776/18.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції виконав вимоги ст.89 ЦПК України дав правильну оцінку наданим у справу доказам і зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.383, ст.384 України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Савченко Людмили Анатоліївни, представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2024р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов