Справа № 577/3010/25
Провадження № 2/577/1083/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом та просять стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №18540-06/2024 в сумі 24000 грн. Вимоги обгрунтовують тим, що 13.06.2024 р. ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» уклали кредитний договір №18540-06/2024 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного одноразового ідентифікатору згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 21.10.2024 р. між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21102024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24000 грн. з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн. сума заборгованості за процентами; 10000 грн. сума заборгованості по штрафним санкціям. Відповідач умови кредитних договорів не виконує, що і змусило звернутися до суду.

Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Надав заперечення на позов, просить відмовити задоволенню заявлених вимог.

Судом встановлено, що 13.06.2024 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» укладено договір про надання фінансового кредиту №18540-06/2024, відповідно до якого позичальник отримав 5000 грн. на строк 120 дн. до 10.10.2024 р. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-87хх-хххх-9456 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту( а.с. 5-13). 21.10.2024 р. між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21102024 (а.с.14-17). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24 000 грн. з яких: 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9000 грн. - заборгованість за відсотками, 10000 грн. заборгованість по штрафним санкціям (а.с.18).

На виконання вищевказаного договору відповідачу було перераховано кредитні кошти на маска-карту НОМЕР_1 в сумі 5000 грн. (а.с. 13).

Ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ст. 628 ЦК України).

Ст. 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Нормою ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ст.640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції, а згідно ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Щодо посилань відповідача що електронний підпис НОМЕР_2 не може бути визначений незрозумілою абвіатурою, оскільки це суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», що розрахунки не містять сум коштів, що були сплачені ним в рахунок погашення заборгованості, суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Суд встановив, що відповідачем грошові кошти за договором отримані, але в порядку та на умовах договору не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано.

На час розгляду справи судом ОСОБА_1 не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості за Кредитним договором №18540-06/2024 від 13.06.2024 р., повністю або частково. Право грошової вимоги за даними кредитними договорами перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Разом з тим, ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно, судом встановлено, що відповідач прийняв пропозицію укласти вищезазначений кредитний договір. Доводи відповідача про те, що він заперечує факт укладення цього договору суд вважає безпідставними. Оскільки, згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву, відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного договору, щодо його не укладення, не подавав. Доводи відповідача про те, що позивачем не доведено факт отримання ним кредитних коштів, суд також вважає безпідставним, оскільки кожна із сторін у відповідності до ст.13, ст.78-81 ЦПК України повинні надати докази на підтвердження як своїх доводів так і своїх заперечень. Тому, у відповідача не було ніяких перешкод надати суду виписки по відкритим на його ім`я рахункам з відображенням руху коштів по ним. Але відповідач такого доказу суду не надав. Доказів щодо неотримання ОСОБА_1 коштів не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу за договором про надання фінансового кредиту №18540-06/2024 від 13.06.2024 р. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача що до позову не надано витягу з реєстру боржників до договору факторингу підписаного уповноваженими особами, то суд вважає їх безпідставними.

Вирішуючи питання про наявність доказів переходу прав та обов`язків стягувача ТОВ «АВАНСКРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд виходить з наступного.

В даній справі позивач зобов`язаний довести перехід права вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №18540-06/2024 від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно п. 1.2. Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 21.10.2024 р. за Договором факторингу № 21102024 від 21.10.2024 р. (а.с.17) підписано сторонами та скріплено їх печатками, що підтверджує, що Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв портфель заборгованості боржників та від Первісного кредитора до Нового кредитора переходять права вимоги заборгованостей до боржників і Новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «АВАНСКРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

У відповідності до ч.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №18540-06/2024 від 13.06.2024 р. у розмірі 14000 гривень (що складається з 5000 гривень заборгованості за основною сумою боргу та 9000 гривень заборгованість за процентами).

Що стосується вимоги позивача про стягнення штрафних санкції за кредитним договором №18540-06/2024 від 13.06.2024 р. у розмірі 10000 грн., то в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на положення ч.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Посилання позивача на те, що заборгованість про штрафних санкціям була нарахована попереднім кредитором до укладення договором факторингу, і у зв`язку з цим підлягає стягненню суд вважає безпідставним, оскільки штрафні санкції були нараховані під час дії воєнного стану, а договір факторингу не може змінювати чи слугувати підставою для невиконання прямої дії закону.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи, що задоволено 58,33% від заявленої суми, то судовий збір слід покласти на відповідача в розмірі 1766,23 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 18540-06/24 в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн. та судовий збір в розмірі 1766 (одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн.. 23 коп., а всього 15766 (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 23 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, , реквізити IBAN № НОМЕР_4 у AT «TACкомбанк»)

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Гетьман В. В.