КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/80/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.,
за участю секретаря Торгонської В.М.,
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_4 , Київська районна адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про припинення права на частку у спільній частковій власності та визнання права власності було залишено без задоволення.Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, місцезнаходження: вул. Садова, 1-А, а/с 92, м. Одеса, 65001, , повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 444389,50 грн., сплачені нею відповідно до квитанції №188263014 від 23.06.2025 року.

27.06.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокатТорубка Андрій Миколайович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №947/32905/23 та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про ухвалення додаткового рішення було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

04.07.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Резуненко Дениса Сергійовича надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого він просить зменшити розмір витрат відповідача на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 з 20000,00 грн. до 2000,00 грн.

У судове засідання 04.07.2025 року відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокатТорубка Андрій Миколайович в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте представник відповідача 04.07.2025 року надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

У судове засідання 04.07.2025 року позивачка та її представник не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не відомі.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні правові висновки містять і постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18: якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що згідно Договору про надання професійної правничої допомоги від 22.11.2023 року між адвокатом Торубка Андрієм Миколайовичем та ОСОБА_1 , акту приймання-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, оплата послуг адвоката становить 20000,00 грн. та була сплачена ОСОБА_1 адвокату Торубка Андрію Миколайовичу, відповідно до квитанцій №21/2025 від 25.06.2025 року, №14/2023 від 07.12.2023 року, №26/2024 від 30.09.2024 року, №11/2025 від 07.04.2025 року, №15/2025 від 08.05.2025 року у загальній сумі 20000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем по справі було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20000,00 грн., що підтверджується квитанціями та вище переліченими доказами.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, та з позивача на користь відповідача по справі необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвокатаТорубка Андрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення, подану по цивільній справі №947/32905/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_4 , Київська районна адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про припинення права на частку у спільній частковій власності та визнання права власності задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №947/32905/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_4 , Київська районна адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про припинення права на частку у спільній частковій власності та визнання права власності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь відповідача по справі ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В. С. Петренко