26.06.2025 Справа № 363/3377/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Дрозд В.С.,

прокурора Кривошеї С.В.,

представника відповідачів Ковальчука Д.І.

представника третьої особи Зубчук О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області, в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Вишгородської районної державної адміністрація, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі Філії «Столичний лісовий офіс» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з даним позовом в якому, просив:

- усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, шляхом визнання недійсним розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 17.10.2008 № 780 в частині щодо передання безоплатно у власність земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

- усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення, шляхом скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- № 59498052 від 27.07.2021 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0301;

- № 49421408 від 30.10.2019 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0302;

- № 18002414 від 15.12.2014 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0303;

- № 34880003 від 21.04.2017 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0305;

- № 49771685 від 20.11.2019 стосовно права приватної власності ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0306;

- № 36061800 від 10.07.2017 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_12 на земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0307;

- № 39468626 від 01.02.2018 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_15 на земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0305;

- усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, шляхом їх повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від:

- ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0301;

- ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0302;

- ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) земельної ділянки площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0303;

- ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) земельної ділянки площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0304;

- ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) 1/2 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0305;

- ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) 1/2 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0305;

- ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) земельної ділянки площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0306;

- ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) земельної ділянки площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0306;

- ОСОБА_12 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) земельної ділянки площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0307;

- ОСОБА_13 (РНОКПП: НОМЕР_10 ) земельної ділянки площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0304;

- ОСОБА_15 (РНОКПП: НОМЕР_11 ) земельної ділянки площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0305;

- стягнути з відповідачів на користь Київської обласної прокуратури понесені витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 17.10.2008 № 780 передано безоплатно у власність земельні ділянки для ведення садівництва розташовані в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області: ОСОБА_1 площею 0,1200 га, ОСОБА_3 площею 0,1200 га, ОСОБА_16 площею 0,1199 га, ОСОБА_6 площею 0,1199 га, ОСОБА_17 площею 0,1200 га, ОСОБА_9 площею 0,1199 га, ОСОБА_11 площею 0,1058 га, ОСОБА_18 площею 0,1058 га, ОСОБА_13 площею 0,1058 га, ОСОБА_14 площею 0,1058 га. На підставі вказаного розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації вказаним особам видано державні акти на право власності на земельні ділянки. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відчужили належні їм земельні ділянки з кадастровим номером :24:003:0301 ОСОБА_2 та з кадастровим номером :24:003:0302 ОСОБА_5 відповідно. Також на підставі договору про поділ майна подружжя від 30.10.2019 земельна ділянка з кадастровим номером :24:003:0302 перейшла у приватну власність ОСОБА_4 ОСОБА_16 на підставі договору дарування від 27.05.2010 відчужив належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :24:003:0303 ОСОБА_19 , яка в свою чергу вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2014 відчужила ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_17 належну йому земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0305 успадкували по ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Окрім того, земельні ділянки з кадастровими номерами :24:003:0306, :24:011:0305 на підставі договорів дарування перейшли у власність від ОСОБА_9 до ОСОБА_10 та від ОСОБА_14 до ОСОБА_15 . Після смерті ОСОБА_18 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :24:011:0307 успадкувала ОСОБА_12 . Однак прокурор вважає, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 17.10.2008 № 780 прийнято з порушеннями земельного та лісового законодавства, оскільки земельні ділянки, які зазначені в розпорядженні відносяться до земель лісового фонду, у зв`язку з чим, розпорядження Вишгородської місцевої державної адміністрації є незаконними, а рішення про державну реєстрацію підлягають скасуванню, та земельні ділянки підлягають поверненню у державну власність. В силу положень ст. ст. 19, 55, 57, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України (в редакції станом на 17.10.2008) спірні земельні ділянки відносилася до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалися для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Факт розташування земельних ділянок з кадастровими номерами :24:003:0301, :24:003:0302, :24:003:0303, :24:003:0304, :24:003:0305, :24:003:0306, :24:011:0306, :24:011:0307, :24:011:0304, :24:011:0305 в межах земель лісового фонду підтверджується державними актами на право постійного користування землею ІІ-КВ № 003307 від 25.07.2002, ІІ-КВ № 001037 від 22.04.1998, планшетом Дачного лісництва лісовпорядкування 2014 року, планом лісонасаджень Дачного лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство» за матеріалами лісовпорядкування 2014 року, проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Вищедубечанське лісове господарство» 2015 року, листами ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 07.02.2019 № 06-46/39 та від 10.04.2018 № 09-21/196, листом Українського державного проектного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 14.02.2019 № 94 з наданими ним фрагментами Публічної кадастрової карти України. Відтак, спірні земельні ділянки передані у приватну власність за рахунок земель державної власності, що перебувають в постійному користуванні філії "Вищедубечанське лісове господарство" ДСГП "Ліси України", без виключення їх з Державного лісового фонду України.За інформацією ДП «Вищедубечанське лісове господарство» право постійного користування на спірні земельні ділянки не припинялось в установленому законом порядку, підприємство згоди на їх вилучення, передачу у власність чи в оренду не надавало та не повідомлялось про прийняття будь-яких рішень стосовно земельних ділянок чи зміну їх цільового призначення. Також, прокурор вказав, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 17.10.2008 № 780 прийняте з перевищенням наданих законом повноважень та всупереч п. ґ) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56, ст. 122, ст. 149 Земельного кодексу України, з огляду на те, що загальна площа земель лісогосподарського призначення якими незаконно розпорядилась Вишгородська районна державна адміністрація розпорядженням від 17.10.2008 № 780 становить 1,1459 га, в той час як вилучення з користування та передання у власність земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення для лісогосподарських потреб площею понад 1 наділений саме Кабінет Міністрів України. Окрім іншого вважає, що оспорюваним розпорядженням порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена всупереч вимог Земельного кодексу України. Відповідно до листів Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 15.08.2018 № 04-48/1786, від 11.02.2019 № 06-46/272 останнє не надавало погодження на вилучення та зміну цільового призначення спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення. Також, згідно листа секретаріату Кабінету Міністрів України від 15.03.2023 № 6133/0/2-23 ним не приймалось рішення про погодження зміни цільового призначення, вилучення із постійного користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» спірних земельних ділянок Прокурор стверджує, що ним обрано вірний спосіб захисту, а саме - пред`явлення до суду негаторного позову, оскільки спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та будь-яким органом державної влади чи місцевого самоврядування жодних рішень про їх вилучення з державного лісового фонду і з постійного користування спеціалізованого лісогосподарського підприємства не приймалось. На підставі викладеного наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.09.2023 року по справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.03.2025 року замінено третю особу ДП «Ліси України» в особі філії «Вищедубечанське лісове господарство», залучивши до участі в розгляді цієї справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі Філії «Столичний лісовий офіс».

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Представник Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення в яких позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, навела аналогічні доводи викладеним у позовній заяві, а також повідомила про те, що Київській обласній державній адміністрації стало відомо про наявність наведених у позовній заяві порушень після розгляду листа Вишгородської окружної прокуратури № 54-1147вих.-23 від 15.02.2023.

Представник відповідача Вишгородської районної державної адміністрації будучи належним чином повідомленим про місце, день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідачів ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат Ковальчук Д.І. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні з підстав його недоведеності та необґрунтованості. Подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку обґрунтовує тим, що органи прокуратури в період 2008-2016 роки були наділені державою всіма повноваженнями щодо організації проведення перевірок, застосування всіх форм реагування на виявлені порушення та здійснення представницьких інтересів на користь держави щодо збереження земель в сфері природоохоронного законодавства, а відтак могли і повинні були довідатися про порушення прав територіальної громади протягом розумного строку, починаючи з 2008 року, а не через 15 років після оформлення відчуження земельних ділянок, що є очевидним надмірним строком.Вважає, що посилання прокурора про обізнаність щодо відведення у власність відповідачам спірних земельних ділянок лише у 2019 році під час опрацювання інформації Українського державного проектного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 14.02.2019 № 94 та кадастрових планів земельних ділянок, ортофотопланів з відображенням спірних земельних ділянок та лісової смуги, виготовлених ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», суд має відкинути як неспроможні, оскільки з урахуванням наділених повноважень прокурор мав достатньо правових інструментів для обізнаності про стан майнових прав і неналежне виконання своїх повноважень відповідними органами місцевого самоврядування, що мало місце протягом більше як 15-ти років.Оспорюване розпорядження прийнято Вишгородською районною державною адміністрацією, яка являється місцевим органом виконавчої влади, підконтрольною Київській обласній державній адміністрації. Відтак, Київська обласна державна адміністрація була об`єктивно обізнана про передачу спірних земельних ділянок ще у 2008 році - з часу виникнення спірних правовідносин, а до суду з цим позовом прокурор, звернувся лише у 2023 році, тому позовна давність Київської обласної державної адміністрації, від імені і в інтересах якої діє прокурор, пропущена. Представником позивача не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів щодо порушень вчинених відповідачами фізичними особами, та всіма попередніми власниками спірних земельних ділянок в процесі отримання у власність вказаних земельних ділянок, коли позов обґрунтовано виключно порушеннями з боку органів місцевого самоврядування та їхніх посадових осіб, які і повинні згідно законодавства нести відповідальність у разі заподіяння державі майнової шкоди. Беззаперечною є та обставина, що відповідачі, та попередні власники, як добросовісні набувачі, набували право власності на спірні земельні ділянки як за оплатними договорами купівлі-продажу, так і на підставі інших цивільно-правових угод і все це вчинено в порядку і з дотриманням вимог чинного законодавства України, а також здійснено відповідну державну реєстрацію. Щодо доводів позову про неможливість застосування до спірних правовідносин строків позовної давності внаслідок подачі негаторного позову, окрім наведення понять щодо негаторного та віндикаційного позовів та їх розмежування, посилаючись на постанову від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц Великої Палати Верховного Суду зазначив, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння. Право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_13 , набула на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 780 від 17.10.2008. В подальшому останній був виданий державний акт серія ЯИ № 666917 на спірну земельну ділянку площею 0, 1058 га з кадастровим номером :24:011:0304 для ведення садівництва, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області в садовому товаристві «Вишневий». Відтак, вважає, що у вказаній справі слід застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність, яку позивач пропустив без поважних причин та відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

В подальшому від адвоката Ковальчука Д.І. надійшла заява, в якій просив враховуючи недоведеність та необґрунтованість доводів прокурора щодо належності спірних земельних ділянок до земель лісового фонду, а також помилковість обраного прокурором способу захисту порушеного права держави стосовно спірних земельних ділянок відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі із застосування ч. 8 ст. 261 ЦК України, тобто перебігу строків позовної давності.

Представник третьої особи у судовому засіданні просила суду позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Окрім того, представником філії «Вищедубечанського лісового господарства» адвокатом Зубчук О.Р. подано до суду письмові пояснення, в яких наведено аналогічні доводи викладеним у позовній заяві, а також зазначено, що право постійного користування «ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на спірні земельні ділянки не припинялось в установленому законом порядку, згоди на її вилучення підприємство не надавало та не повідомлялось про прийняття будь-яких рішень стосовно земельних ділянок чи зміну їх цільового призначення, відтак позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Інші відповідачі до суду не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Від відповідачів відзиви на позовну заяву до суду не надходили.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідачів, представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 17.10.2008 № 780 передано безоплатно у власність земельні ділянки для ведення садівництва розташовані в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області: ОСОБА_1 площею 0,1200 га; ОСОБА_3 площею 0,1200 га; ОСОБА_16 площею 0,1199 га; ОСОБА_6 площею 0,1199 га; ОСОБА_17 площею 0,1200 га; ОСОБА_9 площею 0,1199 га; ОСОБА_11 площею 0,1058 га; ОСОБА_18 площею 0,1058 га; ОСОБА_13 площею 0,1058 га; ОСОБА_14 площею 0,1058 га;

На підставі вказаного розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації вказаним особам видано наступні державні акти на право власності на земельні ділянки:

- ОСОБА_1 серії ЯИ № 666905 на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0301 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_3 серії ЯИ № 666925 на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0302 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_16 серії ЯИ № 666920 на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0303 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_6 серії ЯИ № 666926 на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0304 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_17 серії ЯК № 371437 на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0305 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_9 серії ЯИ № 666909 на земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0306 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_11 cерії НОМЕР_12 на земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0306 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_18 серії ЯИ № 666911 на земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0307 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_13 серії ЯИ № 666917 на земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0304 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- ОСОБА_14 серії ЯИ № 666906 на земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0305 для ведення садівництва розташована в садовому товаристві «Вишневий» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області.

В подальшому ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.07.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 142 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., відчужив належну йому земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0301 ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію права власності № 59498052 від 27.07.2021.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2014 зареєстрованого в реєстрі за № 3529 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. відчужив належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :24:003:0302 ОСОБА_5 .

Також на підставі договору про поділ майна подружжя від 30.10.2019 зареєстрованого в реєстрі за № 15512 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою О.В. земельна ділянка площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0302 перейшла у приватну власність ОСОБА_4 , рішення про державну реєстрацію права власності № 49421408 від 30.10.2019.

З договору дарування від 27.05.2010 зареєстрованого в реєстрі за № 1006 та посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. встановлено, що ОСОБА_16 подарував належну йому земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0303 ОСОБА_19 .

В свою чергу ОСОБА_19 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2014 зареєстрованого в реєстрі за № 3527 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. відчужила належну їй земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0303 ОСОБА_5 , рішення про державну реєстрацію права власності № 18002414 від 15.12.2014.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322808473 від 14.02.2023 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом серії та номер 1103, 1107 видані 21.04.2017, видавник: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області набули право власності по частині на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :24:003:0305, рішення про державну реєстрацію права власності № 34880003 від 21.04.2017.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 28.01.2011 зареєстрованого в реєстрі за № 134 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Науменко М.Г. вбачається, що ОСОБА_9 подарувала належну їй земельну ділянку площею 0,1199 га з кадастровим номером :24:003:0306 ОСОБА_10 , рішення про державну реєстрацію права власності з індексним номером: 49771685 від 20.11.2019.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.07.2017 зареєстрованого за № 1135 ОСОБА_12 , набула у власність земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0307, рішення про державну реєстрацію права власності з індексним номером: 36061800 від 10.07.2017, що встановлено з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322808473 від 14.02.2023.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 01.02.2018 зареєстрованого в реєстрі за № 65 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончарук С.В. ОСОБА_14 подарував належну йому земельну ділянку площею 0,1058 га з кадастровим номером :24:011:0305 ОСОБА_15 , рішення про державну реєстрацію права власності з індексним номером: 39468626 від 01.02.2018.

Згідно зведених кадастрових планів земельних ділянок в межах Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області виготовлених державним підприємством «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» земельні ділянки з кадастровими номерами :24:003:0301, :24:003:0302, :24:003:0303, :24:003:0304, :24:003:0305, :24:003:0306, накладаються на землі, які перебувають в постійному користуванні ДП «Ліси України» згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003307 від 25.07.2002, а земельні ділянки з кадастровими номерами :24:011:0304, :24:011:0305, :24:011:0306, :24:011:0307 накладаються на землі, які перебувають в постійному користуванні ДП «Ліси України» згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 001037 від 22.04.1998.

З листа ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 07.02.2019 № 06-46/39 вбачається, що ДП «Вищедубечанське лісове господарство» не було відомо про прийняття Вишгородською районною державною адміністрацією розпорядження № 780 від 17.10.2008 та лише під час здійснення заходів з моніторингу даних Публічної кадастрової карти України встановлено, що стосовно зокрема, земельних ділянок :24:003:0301- :24:003:0014 існує накладення земель на землі ДП «Вищедубечанське лісгоспу» і із земель лісгоспу (Дачного лісництва) було надано у власність невідомих громадян земельні ділянки без відома та погодження лісгоспу. Погодження на вилучення вказаних лісових ділянок підприємство не надавало.

Згідно листа Українського державного проектного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 14.02.2019 № 94 та наданих ним фрагментів Публічної кадастрової карти України межі земельних ділянок з кадастровими номерами :24:003:0301, :24:003:0302, :24:003:0303, :24:003:0304, :24:003:0305, :24:003:0306, :24:011:0306, :24:011:0307, :24:011:0304, :24:011:0305 повністю накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство», а саме на 90, 98 квартали Дачного лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство» за матеріалами лісовпорядкуваня 2014 року.

Згідно з проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Вищедубечанський лісгосп» 2015 року, (таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), за матеріалами лісовпорядкування 2014 року, земельні ділянки з кадастровими номерами :24:003:0302, :24:003:0303, :24:003:0304, :24:003:0305, :24:003:0306 є земельними ділянками лісогосподарського призначення, покриті лісовою рослинністю та мають наступні таксаційні характеристики: виділ 4 квартал 98 Дачного лісництва: площа 3,4 га, склад 60% береза повисла, 40% верба, вік 41 рік, середня висота 16 м., середній діаметр 20 см., запас на 1 га 130 метрів кубічних.

Згідно з проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Вищедубечанський лісгосп» 2015 року, (таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), за матеріалами лісовпорядкування 2014 року, земельні ділянки з кадастровими номерами :24:011:0306, :24:011:0307, :24:011:0304, :24:011:0305 є земельними ділянками лісогосподарського призначення, покриті лісовою рослинністю та мають наступні таксаційні характеристики: виділ 14 квартал 90 Дачного лісництва: площа 2 га, декоративна галявина, сосна звичайна.

Отже, відповідно до державних актів на право постійного користування землею ІІ-КВ № 003307 від 25.07.2002, ІІ-КВ № 001037 від 22.04.1998, планшету Дачного лісництва лісовпорядкування 2014 року, плану лісонасаджень Дачного лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство» за матеріалами лісовпорядкування 2014 року, проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Вищедубечанське лісове господарство» 2015 року, листів ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 07.02.2019 № 06-46/39 та від 10.04.2018 № 09-21/196, Українського державного проектного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 14.02.2019 № 94 з наданими ним фрагментами Публічної кадастрової карти України земельні ділянок з кадастровими номерами :24:003:0301, :24:003:0302, :24:003:0303, :24:003:0304, :24:003:0305, :24:003:0306, :24:011:0306, :24:011:0307, :24:011:0304, :24:011:0305 розташовані в межах земель лісового фонду.

Відповідно до листів Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 15.08.2018 № 04-48/1786, від 11.02.2019 № 06-46/272 останнє не надавало погодження на вилучення та зміну цільового призначення спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення.

Також, згідно листа секретаріату Кабінету Міністрів України від 15.03.2023 № 6133/0/2-23 ним не приймалось рішення про погодження зміни цільового призначення, вилучення із постійного користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» земельних ділянок з кадастровими номерами :24:003:0301, :24:003:0302, :24:003:0303, :24:003:0304, :24:003:0305, :24:003:0306, :24:011:0304, :24:011:0305, :24:011:0306, :24:011:0307.

З наявного в матеріалах справи державного акту на право користування землею серії Б № 026076 виданого виконавчим комітетом Вишгородської районної (міської) Ради депутатів трудящих Вишгородському заводу «Карат» передано в безстрокове та безоплатне 47, 8 га землі для колективного садівництва. Даний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473-2.

Згідно генеральних планів СТ «Лісний», правонаступником якого є СТ «Вишневе»в с. Ровжі Вишгородського району Київської області кількість ділянок по першому плану складало 263 ділянки, по другому 304 ділянки та згідно відмітки, що міститься на генеральному плані - внесені зміни були погоджені.

Зі статуту Громадської організації Садівниче товариство «Вишневий» затверджений загальними зборами ГО СТ «Вишневий» протокол № від 25.08.2019 встановлено, що ГО СТ «Вишневий» є добровільним об`єднанням фізичних осіб, створеним для здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних. культурних, освітніх та інших інтересів своїх членів та/або інших осіб. ГО СТ «Вишневий» є правонаступником садівничого товариства «ЛЕСНОЙ», зареєстрованого 10 листопада 1997 року, створеного фізичними особами з метою організації колективного садівництва, городництва та загородного відпочинку для членів сімей на ділянці загальною площею 43,3 га. яка виділена рішенням Виконкому Вишгородської районної ради народних депутатів за №? 473-2 від 11.06.1979 розташованій в урочиші Ровжі радгоспу «Жукинський» Сувидської сільради Вишгородського району Київської області, вона є непідприємницькою. неприбутковою та змінила свою мету на задоволення спільних економічних. соціальних та інших інтересів членів Організації, захист їх майнових інтересів і соціальних прав.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що у 1996 році його було обрано головою кооперативу, який на той час мав назву «Лісний» та був на цій посаді по 2008 рік. Згідно державного акту 1991 року Вишгородському заводу «Карат» було виділено земельну ділянку площею 43,3 га, розташовану в урочищі Ровжі, яка до земель Вищедубечанського лісництва не належала, а належала Лебедівському радгоспу, на якій вирощували ягоди. У державному акті 1991 року зазначені біометричні розміри земельних ділянок. Загалом згідно вказаного державного акту було 263 земельних ділянок, бажаючих для отримання ділянок було достатньо, тому 10 місць поділили готелю «Червона зірка», 15 - заводу «Артем», 15 - заводу «Еталон», 30 - об`єднанню «Корольова», до складу якого входив завод «Карат», а інші ділянки поділили між працівниками заводу «Карат». Пояснив, що землі було вдосталь, тому земля, яка знаходилася ближче до лісу не використовувалась, оскільки там була переважно піщана поверхня, чагарники і тому подібне. В 2004 році до земельних ділянок було проведено електропостачання, а тому бажаючих на отримання земельних ділянок виявилося багато осіб та всі їх розібрали. При перевірці дізнався, що не вистачає 5,5 гектара землі, а тому звернувся до начальника відділу земельних ресурсів ОСОБА_21 , якому повідомив, що з південної сторони не забрано 30 метрів, а з північної - 47 метрів землі. ОСОБА_21 запросив Рачинського та останній дав завдання геодезистам, щоб останні приїхали та перевірили землю, у зв`язку із чим архітектори розробили генеральний план. В подальшому, до їх кооперативу приїздив головний лісничий Вищедубечанського лісництва і лісник, який обслуговував цей район та після перевірки, останні повідомили, що претензії відсутні. Після прийняття розпорядження почали виготовляти документи на всі ділянки, люди почали подавати заяви, акти, згоди, акти на обробку а вже потім отримали державні акти. У 2008 році також до їх кооперативу приїздив представник Вищедубечанського, з боку якого жодних заперечень не було. Вказав, що СТ «Вишневе» користувалося земельними ділянками на основі державного акту 1991 року, якими користувався СТ «Лісний», оскільки СТ «Вишневе» є правонаступником СТ «Лісний», який був створений фізичними особами на ділянці площею 43, 3 га. З 1991-2008 роки кількість ділянок по першому плану було - 263, по останньому - 304, однак збільшення відбулося виключно за рахунок відновлення межі, тобто земельна ділянка після 2008 року залишилася в межах 43,3 га та в акті виключно уточнили межу. Також, свідок на запитання представника відповідачів повідомив, що ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , Черкай, ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 всі писали відповідні заяви, вносили членські зноси, а в подальшому отримували державні акти.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЛК України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно ч. 2 ст. 17 ЛК України, у постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

За положеннями пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

А тому при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцевих положень» Лісового кодексу України.

Як передбачено ч. 1 ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 ЗК України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть н вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом

Вилучення земельних ділянок провадиться згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 142 зазначеного кодексу встановлено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки, Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЗК України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Водночас володіння приватними особами лісовими ділянками цілком можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності. Так, відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Згідно зі статтею 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України. Відповідно до статті 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.

Звертаючись до суду з позовом прокурор посилався на те, що спірні земельні ділянки відноситься до земель лісового фонду, які перебувають у державній власності, їх передача у приватну власність фізичним особам здійснена з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, у зв`язку із чим розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації підлягає визнанню недійсним, рішення про державну реєстрацію - скасуванню, а земельні ділянки - поверненню у державну власність.

У позовній заяві, прокурор вказував, що належним способом захисту порушених прав у вказаній справі є пред`явлення саме негаторного позову.

Разом з тим, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення позовних вимог про визнання розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за відповідачем та її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування/витребування спірної земельної ділянки. Більше того, він призведе до необхідності пред`явлення нового позову за захистом речового права.

Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

З урахуванням наведеного визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача права володіння майном.

Метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення власника - позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) (пункт 89), від 07 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) (пункт 95), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) (пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19) (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19) (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15ц (провадження № 14-31цс20), від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21) (пункт 37)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) у порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц( провадження № 14-96цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21)).

Держава, в інтересах якої прокурор звернувся до суду, не є володільцем спірної земельної ділянки, але як власник має право володіння нею (частина перша статті 317 ЦК України). Тому права держави підлягають захисту шляхом витребування такої ділянки з володіння кінцевого набувача. Статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог у частині витребування на її користь спірної земельної ділянки та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку.

Верховний Суд зазначає, що судовий захист повинен бути повним, відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204 гс 19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52 гс 20).

Отже, суд приходить до висновку про те, що заявлені в цій справі позовні вимоги про визнання недійсним розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за відповідачами та їх повернення на користь Вишгородської районної державної адміністрації є вимогами негаторного позову.

Такі позовні вимоги, у разі їх доведення, жодним чином не відновлюють права позивача на користування земельною ділянкою.

У той же час, вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння позивач не заявляв, суд же повинен діяти відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства і розглядати справи не інакше як за зверненням особи (частина перша статті 13 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені в постановах ВП ВС від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, КЦС ВС від 20 липня 2022 року у справі № 638/2422/19, ВС від 31 травня 2023 року у справі № 363/849/21 та КЦС ВС від 03 квітня 2024 року у справі № 363/3808/22).

Відтак, враховуючи, що позивачем обрано невірний спосіб судового захисту, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76-83, 88, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області, в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Вишгородської районної державної адміністрація, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі Філії «Столичний лісовий офіс» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками відмовити.

Повний текст рішення суду складений 04 липня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачі: Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області (, адреса: 07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 13), Київська обласна державна адміністрація (, адреса: 01196, м. Київ 196, пл. Лесі Українки, 1).

Відповідачі: Вишгородська районна державна адміністрація (код , адреса: 07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Шевченка, 1), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_13 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_14 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_15 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_16 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_12 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_13 ), ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , ідентифікаційний номер НОМЕР_17 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 ), ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 ).

Третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі Філії «Столичний лісовий офіс» (, адреса: 03115, м. Київ, вул. Святошинська, 30).

Суддя І.Ю. Котлярова