РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року

м. Рівне

Справа № 564/3471/24

Провадження № 22-ц/4815/669/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"Європейська агенція з повернення боргів",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1 адвокатом Остапенком Володимиром Сергійовичем на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2024 року (ухвалене у складі судді Грипіч Л.А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 08.11.2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір №6116046.

27.02.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №27022024, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 17877 грн. 50 коп., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12877 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.02.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 6116046 від 08.11.2023 року у розмірі 17877 грн. 50 коп.

Разом з тим, 09.11.2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4125693.

27.06.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №27062024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024 року, ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 3425 грн., з яких: 2500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 925 грн. - заборгованість за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №4125693 від 09.11.2023 року у розмірі 3425 грн.

Оскільки, відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконала, кредитні кошти не повернула, у неї утворилася заборгованість.

Ураховуючи вищевикладене, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за кредитними договорами у розмірі 21302,50 грн., а також понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №6116046 від 08.11.2023 року у розмірі 17 877 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 50 коп., з яких: 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 877 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №4125693 від 09.11.2023 року у розмірі 3 425 (три тисячі чотириста двадцять п`ять) грн. 00 коп., з яких: 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду обґрунтовано тим що, позовні вимоги ТзОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами є підставними і підлягають до задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника адвоката Остапенка В.С. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Обставини, з якими не погоджується апелянт, це відсутність належного обґрунтування позовних вимог, які є неправдивими, надуманими і непідтвердженими належними, допустимими і достовірними доказами.

У матеріалах справи відсутні докази, що саме ОСОБА_1 зверталася до ТзОВ "Мілоан" із заявою про отримання позики, заяву на отримання кредиту № 6116046 у особистому кабінеті клієнта на веб-сайті товариства не оформляла, договір від 08.11.2023 року не підписувала, гроші за цим договором не отримувала.

У матеріалах справи також відсутні докази, що саме ОСОБА_1 зверталася до ТзОВ "Лінеура Україна" із заявою про отримання позики, заяву або будь-який інший документ на отримання кредиту № 4125693 у особистому кабінеті клієнта на веб-сайті товариства не оформляла, договір від 09.11.2023 року не підписувала, гроші по фінансовому кредиту не отримувала.

Надані до позову докази не підтверджують факту укладення між сторонами договору про перерахування коштів саме на розрахунковий рахунок, належний відповідачу.

Договір про споживчий кредит № 6116046 та № 4125693 укладено без волевиявлення та бажання ОСОБА_1 .

Про існування даних кредитів апелянт дізналася лише наприкінці січня 2025 року із судового рішення Костопільського районного суду Рівненської області, ухваленого 31 жовтня 2024 року.

Черговим підтвердженням не укладення ОСОБА_1 договорів позики є наявність кримінального провадження, внесеного 10 листопада 2023 року до ЄРДР за № 000053 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 190 КК України, а також внесеного 15 березня 2025 року за № 0000040 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 182 КК України.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

02 липня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Остапенком В.С. подано заяву про зупинення провадження у справі, оскільки ним, в інтересах ОСОБА_1 , подано позовні заяви до ТзОВ "Мілоан", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТзОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та до ТзОВ "Лінеура Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТзОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" про захист прав споживача та визнання недійсними договорів про споживичий кредит.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заяви про зупинення апеляційного провадження, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції з постановленням рішення, наявність позовних заяв про захист прав споживача та визнання недійсними договорів про споживчий кредит не перешкоджає апеляційному перегляду рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2024 року у цій справі.

Підстави, визначені законом, для зупинення провадження в апеляційному суді відсутні.

З урахуванням вказаного, клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка В.С. про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Щодо доводів апеляційної скарги на рішення суду слід зазначити наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Норма статті 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 08.11.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6116046 в електронній формі, який підписано одноразовим ідентифікатором 697237.

За умовами договору відповідач отримала 5000,00 грн. кредиту строком на 105 днів з 08.11.2023 року і складається з пільгового та поточного періодів.

Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 23.11.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 21.02.2024 року (останнього дня строку кредитування) (п.1.4 договору).

Проценти за користування кредитом встановлені у пунктах 1.5.2 та 1.5.3 договору.

У пункті 2.1 кредитного договору зазначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .

Дана інформація відображена і у заяві на отримання кредиту № 6116046 від 08.11.2023 року.

27.02.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №27022024, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 17877 грн. 50 коп., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12877 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 6116046 від 08.11.2023 року у розмірі 17877 грн. 50 коп.

Разом з тим, 09.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4125693 в електронній формі, який підписано електронним підписом Т690.

Загальний розмір кредиту складає 2500,00 грн. Строк кредиту 350 днів.

Процента ставка за користування кредитом визначена у пунктах 1.4.1, 1.4.2 договору.

Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .

Дана інформація відповідає даним, зазначеним у паспорті споживчого кредиту, який надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом Т690.

27.06.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №27062024, відповідно до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024 року, ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 3425 грн., з яких: 2500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 925 грн. - заборгованість за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №4125693 від 09.11.2023 року у розмірі 3425 грн.

Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконала свого зобов`язання та не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", ні на рахунки попередніх кредиторів.

Із досліджених правочинів вбачається, що їхні умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Поданими позивачем доказами підтверджуються волевиявлення позичальника на отримання від кредитора грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що черговим підтвердженням не укладення ОСОБА_1 договорів позики є наявність кримінальних проваджень не заслуговують на увагу, оскільки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 10.11.2023 року не стосується укладення вищезазначених кредитних договорів та банківської картки, на яку було перераховано кошти позикодавцями.

Щодо кримінального провадження № 0000040, внесеного до ЄРДР 15.03.2025 року суд відноситься критично, оскільки із поданої апеляційної скарги вбачається, що про існування кредиту ОСОБА_1 дізналася лише наприкінці січня 2025 року із судового рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2024 року, проте із матеріалів справи вбачається, що 01.10.2024 року за адресою проживання ОСОБА_1 було доставлено та вручено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви.

Із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 182 КК України представник ОСОБА_1 адвокат Остапенко В.С. звернувся лише 15.03.2025 року.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 610, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Володимира Сергійовича про зупинення апеляційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1 адвокатом Остапенком Володимиром Сергійовичем залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2024 року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.