Справа № 464/2678/19 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/583/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 Приндоти У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна звернулася до суду з поданням про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване у встановленому законом порядку .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебувають виконавчі провадження № 75641884 з виконання виконавчого листа № 464/2678/19, виданого 31 серпня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 07 листопада 2018 року у сумі 29028.71 доларів США та № 75642292 з виконання виконавчого листа №464/2678/19, виданого 31 серпня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплаченого судового збору у сумі 7349.87 грн.

В межах вищезазначених виконавчих проваджень приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, однак відсутня інформація щодо отримання боржником доходу, а в банківських установах відсутні відкриті на його ім`я рахунки.

Крім того, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, однак за ним не зареєстровано право власності на нерухоме майно та транспортні засоби.

Вживаючи передбачені законодавством заходи щодо виконання рішень, приватним виконавцем виявлено, що 02 березня 2021 року ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 на користь свого сина ОСОБА_5 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в той час як право власності на іншу 1/2 частку цієї квартири залишилося зареєстрованим за померлою ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 не зареєстрував право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири в установленому законом порядку, що перешкоджає виконанню судового рішення.

З наведених підстав просить звернути стягнення на незареєстроване у встановленому законом порядку майно боржника ОСОБА_1 , а саме: на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 87.3 кв.м.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, задоволено.

Звернуто стягнення на 1/2 частку квартири загальною площею 87.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за померлою ОСОБА_4 , та не зареєстроване за боржником ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що приватний виконавець не вчинив своєчасно і в повному обсязі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які повинні перебувати поданню заяви про звернення стягнення на майно боржника.

Однією з умов звернення стягнення на майно боржника є проведення оцінки такого майна, а якщо сторони не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна боржника, така визначається виконавцем самостійно, а для проведення оцінки майна виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

Не визначивши вартість майна, на яке здійснюється звернення стягнення, приватний виконавець порушив право боржника на ознайомлення з оцінкою його майна та на оскарження такої оцінки у випадку незгоди з нею.

Квартира АДРЕСА_1 , на 1/2 частку якої звернуто стягнення, належить також ОСОБА_5 , що впливає на його права у разі реального звернення стягнення на майно, однак його не залучено до розгляду справи.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2025 рокускасувати та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про звернення стягнення на незареєстроване майно, а саме: 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 Приндоти У.Г. на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Звертаючи стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує рішення суду, яким стягнуто з нього значну суму заборгованості, здійснені державним виконавцем заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», не призвели до виконання рішення суду, однак під час виконавчих дій виявлено належність боржнику на праві власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка не зареєстрована за ним у встановленому законом порядку, відтак наявні підстави для звернення стягнення на це майно боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом (ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною 10 статті 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 07 листопада 2018 року у сумі 29028.71 доларів США та сплаченого судового збору в сумі 7349.87 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Петришина Андрія Михайловича на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду 31 серпня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 464/2678/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 07 листопада 2018 року у сумі 29028.71 доларів США.

Крім того, 31 серпня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №464/2678/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплаченого судового збору в розмірі 7349.87 грн.

Вищезазначені виконавчі листи пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Шелінській Юлії Андріївні.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 26 липня 2024 року відкрито виконавче провадження № 75641884 з виконання виконавчого листа № 464/2678/19, виданого 31 серпня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 07 листопада 2018 року у сумі 29028.71 доларів США.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що ОСОБА_7 отримав вищезазначену постанову приватного виконавця.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 26 липня 2024 року в межах виконавчого провадження № 75641884 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 31931.58 доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 26 липня 2024 року в межах виконавчого провадження № 75641884 накладено арешт на все майно,що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення.

Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 26 липня 2024 року відкрито виконавче провадження № 75642292 з виконання виконавчого листа № 464/2678/19, виданого 31 серпня 2020 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплаченого судового збору в розмірі 7349.87 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 26 липня 2024 року в межах виконавчого провадження № 75642292 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 8778.10 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 16 вересня 2024 року об`єднано виконавчі провадження № 75641884 та № 75642292 у зведене виконавче провадження № 76059987

Згідно з листом АТ «Просперіс Банк» № 62/301836 від 08 серпня 2024 року рахунки боржника ОСОБА_1 в АТ «Просперіс Банк» закриті.

Згідно з листом Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 15 серпня 2024 року за ОСОБА_1 не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 409861703 від 27 січня 2025 року підтверджується, що за ОСОБА_1 не зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна.

Листом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 34-вих-116859 від 15 серпня 2024 року повідомлено, що згідно з даними Реєстру Львівської міської територіальної громади ОСОБА_1 з 27 червня 2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 410321075 від 29 січня 2025 року право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 87.3 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-1248, виданого 10 червня 2021 року Четвертою львівською державною нотаріальною конторою, а на іншу 1/2 частку квартири за ОСОБА_4 на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року у справі №464/7832/21.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 10 червня 2021 року державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я., зареєстрованим в реєстрі за № 3-1248, ОСОБА_5 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належного їй майна, що складається з квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року у справі №464/7832/21, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21 серпня 2023 року та постановою Верховного Суду від 22 лютого 2024 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Четверта львівська державна нотаріальна контора, про визнання правочину недійним задоволено.

Визнано відмову ОСОБА_1 від спадщини як правочин недійсним у зв`язку з його фіктивністю.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_5 , видане Четвертою львівською державною нотаріальною конторою 10 червня 2021 року, реєстровий номер 3-1248 частково недійсним в частині права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101, номер запису про право власності № 42427512, зареєстровано 10 червня 2021 року державним реєстратором Мельник Галиною Ярославівною, Четверта львівська державна нотаріальна контора.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1362 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1362 грн. судового збору.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року у справі №464/7832/21 встановлено, що 02 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Четвертої львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , однак в подальшому після відкриття виконавчого провадження, в якому він був боржником, звернувся із заявою про відмову від прийняття спадщин на користь свого сина ОСОБА_5 , не маючи при цьому жодного рухомого чи нерухомого майна, на яке могло б бути звернення стягнення з метою погашення наявної у нього заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будучи спадкоємцем за законом першої черги, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , де був зареєстрований, подав заяву про прийняття спадщини, а відтак вважається таким, що прийняв спадщину, що складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Набувши в порядку спадкування за законом право власності на вищезазначену частку квартирі ОСОБА_1 не зареєстрував його в установленому законом порядку, що позбавило приватного виконавця можливості вчиняти дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме звернути стягнення на таке майно.

Вирішуючи подання державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку необхідно враховувати те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Звертаючись з поданням державний виконавець надав докази на підтвердження відсутності у боржника грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Оскільки у боржника відсутні офіційні доходи та майно, право власності на яке за ним зареєстровано, звернення стягнення на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належать боржнику, однак не зареєстрована у встановленому законом порядку, є єдиним способом виконання судового рішення.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що судове рішення боржником не виконане, а виконавець, у свою чергу, зобов`язаний вживати усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив подання державного виконавця про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що приватним виконавцем не вчинено в повному обсязі виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спростовуються матеріалами справи.

Покликання апелянта на відсутність оцінки майна, на яке звернуто стягнення, не заслуговують на увагу, враховуючи значний розмір заборгованості боржника в сумі 29028.71 доларів США та 7349.87 грн., а звернуто стягнення лише на частку в майні, що становить 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що не викликає сумніву у перевищенні вартості майна, на яке звернуто стягнення, розміру заборгованості боржника.

Крім того, боржник не був позбавлений можливості самостійно здійснити оцінку спірного майна, однак не реалізував належне йому право.

Доводи апелянта щодо незалучення до розгляду справи ОСОБА_5 , якому належить право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , є безпідставними, оскільки вищезазначена квартира перебуває в спільній частковій власності, звернуто стягнення виключно на частку в майні, що належить боржнику, однак не зареєстровану за ним у встановленому законом порядку, що жодним чином не порушує прав та інтересів власника іншої частки в майні.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно нормст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови

Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року..

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.