1Справа № 335/6591/25 2-з/335/32/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Стеценко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», про визнання прав іпотекодержателя,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося о суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання за позивачем прав іпотекодержателя за договорами іпотеки № 0/3 від 11.10.2027, реєстровий № 2615, № 0/3 від 28.05.2008, реєстровий № 2794, посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., що укладені між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер 5207-5208 від 12.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 060.

Разом з позовом ТОВ «Кей-Колект» подано заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами виник спір щодо визнання за позивачем прав іпотекодержателя на вищезазначений предмет іпотеки.

У позовній заяві представником позивача зазначено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» були укладені: договір про надання споживчого кредиту № 0 від 11.10.2007 на суму 102 000 доларів США, що дорівнювало еквіваленту 515 100 гривень; договір про надання споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008 на суму 27 000 доларів США, що складало 130 950 гривень.

11.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 0/3, згідно умов якого, іпотекодавець передала в іпотеку банку придбану за кредитні кошти квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 11.10.2007.

28.05.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 0/3, згідно умов якого, іпотекодавець передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008.

Через неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитними договорами утворилась заборгованість.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2011 у справі № 2-150/10 позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.10.2011 у сумі 943721,44 грн., що еквівалентно 119069,55 доларів США, за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008 у сумі 192596,94 грн., що еквівалентно 28308,01 доларів США, та витрати по сплаті судового збору у сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за Кредитними договорами № 0 від 11.10.2011, № 0 від 28.05.2008 та договорами поруки № 0/П від 11.10.2011, № 0/П від 28.05.2008.

Крім того, 12.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» відступив свої права вимоги за вищевказаними договорами іпотеки ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги серія та номер 5207-5208, виданий 12.12.2011 приватним нотаріусом Обухівського районного округу Саєнко Е.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2018 замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2011 у справі № 2-150/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитними договорами з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект».

У зв`язку з неналежним виконанням позичальницею зобов`язань за кредитними договорами, ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержатель на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , відчуживши її на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2022 ТОВ «Імпресів».

В свою чергу, 01.08.2022 ТОВ «Імпресів», на підставі договору купівлі-продажу відчужило зазначену квартиру ОСОБА_3 .

В зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, іпотека ТОВ «Кей-Колект» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 була припинена відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні записи.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», ТОВ «Імпресів», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири із застосуванням наслідків недійсності правочину шляхом припинення речових прав та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2023 у справі № 335/5605/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 01.02.2022 між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Імпресів». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.08.2023 апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2023 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21.02.2024 постанову Запорізького апеляційного суду від 16.08.2023 скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.04.2024 апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2023 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2025 касаційні скарги ОСОБА_3 та ТОВ «Кей-Колект» залишені без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2023 та постанову Запорізького апеляційного суду від 09.04.2024 - без змін.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/4950/24 від 21.02.2025, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02.07.2025, витребувано із володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач вважає себе іпотекодержателем вищезазначеної квартири, а відсутність про це запису в державного реєстрі речових прав на нерухоме майно перешкоджає звернення на неї стягнення, що порушує права позивача.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, представник позивача просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 060.

Вивчивши заяву позивача та додані до неї документи, суд доходить наступних висновків.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2020 року у справі № 755/15345/17-ц, від 21 квітня 2022 року у справі № 592/7729/18, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/23090/21.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 звертав увагу, що вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визнання прав іпотекодержателя квартиру АДРЕСА_1 , на умовах, передбачених договорами іпотеки № 0/3 від 11.10.2027, № 0/3 від 28.05.2008.

Запропонований позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, не перешкоджає відповідачеві користуватися спірною квартирою, носить тимчасовий характер та спрямований, зокрема, на унеможливлення зміни власника майна, до вирішення спору судом.

З огляду на викладене, суддя доходить висновку, що заява ТОВ «Кей-Колект» про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суддею не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Відповідач не позбавлена права, за наявності передбачених законом підстав, ініціювати перед судом питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, скасування заходів забезпечення позову, відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», про визнання прав іпотекодержателя задовольнити.

Заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 060.

Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ідентифікаційний код 37825968, адреса: м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, оф. 94/1.

Боржник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 07 липня 2028 року.

Суддя А.В. Стеценко