Провадження № 6/750/146/25
У Х В А Л А

08 липня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Костюк С.О.,

за участю представника Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області Котової Я. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про зміну способу і порядку виконання рішення Деснянського районного суду від 17 січня 2025 року по справі №750/17607/24-ц за позовом ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2025 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла заява Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про зміну способу і порядку виконання рішення Деснянського районного суду від 17 січня 2025 року по справі №750/17607/24-ц за позовом ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Мотивуючи подану заяву заявник вказує, що з метою виконання судового рішення слід змінити спосіб виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2025 №750/17607/24 в частині «стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок коштів Державного бюджету України відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України» шляхом обрання належним способом виконання: «стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 12000,00 грн.

Заявник посилається на нормативно правові акти, які регламентують порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з держави, у тому числі в частині повноважень органів державного казначейства, а також на усталену судову практику, зокрема у справі № 910/23967/16, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про об`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, але не в резолютивній частині рішення.

Заява (подання) розглядається судом в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому їх неявка не є перешкодою для вирішення питання.

30 червня 2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про повернення заяви без розгляду як такої, що не відповідає приписам Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», статті 435 ЦПК України.

В обгрунтування клопотання Позивач вказує, що запропонований заявником спосіб виконання судового рішення за своєю правовою природою є фактичною зміною змісту резолютивної частини. Крім того, рішення суду від 17.01.2025 і резолютивна частина відповідає резолютивній частині раніше прийнятим судових рішенням у справах № № 750/3857/21, 750/3659/19, 757/60440/17, які вже були прийняті і виконані Державною казначейською службою без жодних зауважень і заперечень.

У судове засідання з`явилася представник Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області Котова Яна Володимирівна, яка надала пояснення, аналогічні змісту заяви.

Інші учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

За приписами частини 1 статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За викладених обставин та відповідних тому норм процесуального законодавства суд приходить до висновку про розгляд заяви у відсутність не з`явившихся осіб.

Дослідивши зміст заяви та додані до неї матеріали, заслухавши представника заявника, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленост.16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду - це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставіст.16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

З наведених норм вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав, а зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Судом встановлено, що 17 січня 2025 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова частково задоволено позов ОСОБА_1 . Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн. шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.06.2025 по справі №750/17607/24 апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2025 - без змін.

На виконання вищевказаного рішення суду по справі № 750/17607/24 Деснянським районним судом м. Чернігова 24.06.2025 видано виконавчий лист.

26 червня 2025 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області надійшла заява ОСОБА_1 про виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2025 по справі №750/17607/24.

Головне управління у своїй заяві вказує про наявність обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення, та, з метою забезпечення прав стягувача на одержання коштів за судовим рішенням, порушує клопотання про зміну способу виконання рішення суду від 17.01.2025.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Кабінет Міністрів України затверджує положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі - Положення № 215).

Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів (пункт 2 Положення № 215).

Згідно з пунктом 4 Положення № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Стаття 129 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон про гарантії) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону про гарантії виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (далі - Бюджетна програма КПКВК 3504040).

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845 ).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання.

Поміж іншого, Казначейство вправі повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом (підпункт 1 пункту 5 Порядку № 845).

В силу статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для звернення Державної казначейської служби України до суду із заявою про зміну порядку і способу виконання судового рішення у разі наявність обставин, які унеможливлюють його виконання, а тому відхиляє заяву ОСОБА_1 про повернення заяви Головного управління Держказначейства України в Чернігівській області без розгляду.

Законом України від 30.06.1999 № 783-ХІУ «Про джерела фінансування органів державної влади» (далі - Закон № 783-ХІУ) врегульовані питання фінансового забезпечення діяльності системи органів виконавчої влади (Кабінету Міністрів України, міністерств, комітетів, агентств, служб, адміністрацій, департаментів, комісій, управлінь, палат, фондів, інспекцій, бюро та інших центральних органів виконавчої влади і місцевих державних адміністрацій), Верховної Ради України та її апарату, Рахункової палати, Президента України, його адміністрації та інших консультативних і дорадчих органів Президента України, судів України, органів прокуратури України, а також інших органів державної влади (далі - органи державної влади).

Частина перша статті 2 Закону № 783-ХІУ визначає, що органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування (крім випадків, визначених цим Законом) в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Кошти на фінансування органу державної влади передбачаються у Державному бюджеті України окремим рядком.

Отже, стягнення з Казначейства коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, є неможливим, оскільки це може поставити під загрозу функціонування Казначейства та виконання покладених на нього функцій.

За результатами розгляду справи № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про об`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, але НЕ в резолютивній частині рішення.

Відповідні висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №461/9982/19, від 15.03.2023 у справі №591/7146/20, від 13.09.2023 у справі №501/85/22, від 04.10.2023 у справі №757/535/21-ц, від 18.10.2023 у справі №127/1407/22 згідно з якими помилковими є рішення судів в частині визначення таких способів відшкодування шкоди як «стягнення шляхом безспірного списання коштів Казначейством з єдиного казначейського рахунку» або «стягнення коштів через Казначейство».

Крім того, відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/23967/16 та Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 199/6713/14-ц, від 02.06.2021 у справі № 215/3408/18, від 08.08.2021 у справі № 751/7182/19, від 11.08.2021 у справі № 352/2255/19, від 18.08.2021 у справах № 200/8310/18 та № 591/6891/18, від 13.07.2022 у справі № 757/24363/20, від 10.11.2021 у справі № 346/5428/17, від 25.01.2023 у справі № 753/22826/19 не допускається стягнення з органів Казначейства моральної та матеріальної шкоди, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання судового рішення про заміну способу та порядку виконання виконавчого листа.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про зміну способу і порядку виконання рішення Деснянського районного суду від 17 січня 2025 року по справі №750/17607/24-ц за позовом ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди- задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2025 №750/17607/24 в частині «стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн. шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України», встановивши способом виконання: «стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 12000,00 грн.».

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олег КОСЕНКО