Справа № 510/366/16-ц
Провадження № 2/510/48/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_3 на початку розгляду даної цивільної справи позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із вимогами про визнання за ним права власності на обов`язкову частку у спадщині після померлої ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від всього спадкового майна.

У подальшому, під час розгляду справи, ОСОБА_3 надав суду заяву, якою відмовився від зустрічних позовних вимог, визнав уточнені первинні позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (без врахування вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування його реєстрації, від яких позивачки за первинним позовом відмовились) та просив про подальший розгляд справи без його участі.

Позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представник адвокат Златі Н.С. на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали, відмовились від вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2016р. та скасування його реєстрації, просили про розгляд справи без їх участі. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 на стадії їх пред`явлення та підтримання відповідачем не визнавали, у подальшому ОСОБА_3 відмовився від зустрічних позовних вимог.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія державного акту серії ОД №019688 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 3,31 га із кадастровим номером :01:006:0254, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту серії ЯА №275224 від 10.11.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 3,37 га із кадастровими номерами :01:004:0294, :01:003:0652, :01:002:0242, :01:002:0206, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія заповіту ОСОБА_4 від 18.12.2014р., оформленого на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; копія витягу від 17.07.2015р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи 17.07.2015р.; копія довідки секретаря виконкому Нагірненської сільської ради Ренійського району від 17.07.2015р. про склад сім`ї ОСОБА_4 на день її смерті; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; копії договорів оренди землі від 15.02.2012р.; копія постанови нотаріуса від 26.102.2016р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідь завідувача Ренійського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 10.06.2016р. про реєстрацію місця мешкання ОСОБА_5 ; копія довідки голови Нагірненської сільської ради Ренійського району від 30.03.2015р. про організацію та проведення поховання ОСОБА_3 своєї матері; копія довідки УПФУ у Ренійському районі Одеської області від 26.07.2016р.; копія пенсійного посвідчення, оформленого на ім`я ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2016р.; копія витягу від 22.01.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідь завідувачки Ренійської районної державної нотаріальної контори від 06.06.2019р.; копія заяви ОСОБА_3 від 16.07.2015р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ; копія заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 17.07.2015р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.07.2015р. є чинний заповіт; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.07.2015р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 05.06.2019р.; Інформаційна довідка від 05.06.2019р. зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) про скасування заповіту ОСОБА_4 №111 від 21.04.2010р.; копія відповіді начальника КП «Ренійське БТІ» від 18.06.2019р.; копія плану житлового будинку; відповідь Відділу НАП від 20.06.2019р.; копії матеріалів реєстраційної справи; витяг з погосподарської книги №6 виконавчого комітету Нагірненської сільської ради Ренійського району від 10.07.2019р.; довідка Нагірненської сільської ради Ренійського району від 08.07.2019р. про реєстрацію ОСОБА_10 за місцем мешкання; відповідь завідувачки Ренійської районної державної нотаріальної контори від 16.02.2021р. ; копія листа Ренійської міської ради від 23.02.2021р.; відповідь виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 26.07.2022р.; відповідь завідувачки Ренійського сектору Архівного відділу Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 10.02.2023р.; копія архівного витягу від 01.02.2023р. з рішення Нагірненської сільської ради від 15.10.1993р. «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок…»; заява ОСОБА_3 від 16.04.2025р. про відмову від зустрічних позовних вимог; клопотання ОСОБА_11 від 16.04.2025р. про часткову відмову від позовних вимог.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми нині померлої ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 належало наступне майно:

-житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка площею 3,31 га із кадастровим номером :01:006:0254, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - згідно державного акту серії ОД №019688 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку;

-земельні ділянки загальною площею 3,37 га із кадастровими номерами :01:004:0294, :01:003:0652, :01:002:0242, :01:002:0206, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - згідно державного акту серії ЯА №275224 від 10.11.2005р. на право власності на земельну ділянку.

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилась належним їй майном, 18.12.2014р. склала заповіт на ім`я своїх дітей (сторін у справі), яким заповіла на випадок своєї смерті: синові житловий будинок; донці ОСОБА_1 земельні ділянки загальною площею 3,37 га; донці ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,31 га , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вищезазначене належне їй майно. Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 були її діти сторони у справі.

Після смерті ОСОБА_4 всі спадкоємці за заповітом звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 після спливу 6-тимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, оформив спадщину в частині, що була йому заповідана матір`ю , на житловий будинок.

Незважаючи на своєчасне звернення позивачів за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти спадкового майна.

Відповідач на спадщину в частині, що належить позивачкам (його сестрам), не претендує, від зустрічних позовних вимог відмовився і в даний час не заперечує, щоб спадщину оформили позивачки також спадкоємці за заповітом.

У нинішній час, при зверненні позивачів до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивачки не можуть, оскільки за життя їхня матір втратила їх.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої матері і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує, відмовився від зустрічних позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Так, судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_4 позивачки у передбачений законом строк для прийняття спадщини звернулись до нотаріальної контори із відповідними заявами, отже вони прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачки у справі є спадкоємицями за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачки звернулись до нотаріальної контори із відповідними заявами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачки у справі являються спадкоємцями за заповітом.

Як зазначили позивачки, після смерті матері у них були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачки не мають можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачки прийняли спадщину юридично, оскільки їхня воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях по подачі заяв про прийняття спадщини нотаріусу, фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування).

Таким чином, позивачі прийняли спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки шляхом подачі заяв нотаріусу прийняли спадщину та не заявили про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі являються суб`єктами набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

Окремо суд зазначає наступне: як вже вказувалось вище, до останнього судового засідання по даній справі в її межах існували первинні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги.

В день останнього судового засідання у справі ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом) подав суду заяву про відмову від позовних вимог та визнання первинного позову у вказаній у заяві частині. В свою чергу, представник позивачів за первинним позовом - ОСОБА_11 надала суду заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2016р. та скасування його реєстрації.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п.4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд вважає за необхідне прийняти відмову від зустрічного позову та на підставі ст.255 ЦПК України закрити провадження в цій частині у справі (що стосується зустрічних позовних вимог), оскільки ОСОБА_3 відповідно до положень ст.49 ЦПК України відмовився від позову, підстави для неприйняття такої відмови суд не встановив і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу роз`яснені та зрозумілі.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні уточнені вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-земельні ділянки загальною площею 3,37 га із кадастровими номерами :01:004:0294, :01:003:0652, :01:002:0242, :01:002:0206, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ЯА №275224 від 10.11.2005р. на право власності на земельну ділянку,

що належали ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-земельну ділянку площею 3,31 га із кадастровим номером :01:006:0254, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ОД №019688 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку,

що належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК