Справа № 296/5095/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 червня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючої судді- Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

20 травня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 23 листопада 2021 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 3566674, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 9900 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3712,5 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Позичальник зобов`язалася повернути кредит, проценти за користування ним, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином.

26 липня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір №26-07/2024, відповідно до умов якого ТзОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3566674.

Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3566674.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором № 3566674, у зв`язку з чим має заборгованість, розмір якої станом на день звернення до суду становить 17035,97 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8042, 00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8003,97 гривень; заборгованість за комісіями - 990.00 гривень.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 17035,97 гривень заборгованості за кредитним договором, 2 422,40 гривень судового збору та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 гривень.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Представник позивача ТзОВ «Факторинг Партнерс» у судове засідання не з`явився, одночасно з поданням позовної заяви просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та надав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст.43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст.128ЦПК України відповідач вважається такою, що отримала судову повістку.

Відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Ураховуючи, що представник позивача та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явились до суду та не повідомили про причини своєї неявки, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд установив, що 23 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №3566674.

Згідно з умовами договору №3566674 сума кредиту складає 9 900 гривень (п.1.2); строк кредиту - 30 днів з 23.11.2021 (строк кредитування) (п.1.3); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 23.12.2021. (п.1.4); комісія за надання кредиту: 990.00 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1); проценти за користування кредитом: 3712,50 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок ( п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору №3566674 цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Також ОСОБА_1 ознайомилася та підписала Графік платежів за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування.

26 липня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір №26-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №3566674, сума заборгованості 17035,97 гривень, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8042, 00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8003,97 гривень; заборгованість за комісіями - 990.00 гривень.

Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за Договором про споживчий кредит № №3566674, який укладений між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Частиною 1ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч. 2ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Досліджені судом договори відступлення (купівлі продажу) прав вимоги з доданими до них актами прийому-передачі та витягами з реєстрів боржників свідчать про наявність у позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ст. 639 ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Пунктом 5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Суд установив, що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 9 900 гривень, у встановлені Кредитним договором строки кредит у повному обсязі не повернула та не сплатила проценти за користування кредитом. Разом з цим, установлено що відповідач частково сплачувала заборгованість за тілом кредитом, а саме: 23 грудня 2021 року відповідач сплатила 1410 гривень процентів, 990 гривень тіла кредиту, 990 комісію за управління та обслуговування кредиту; 05 січня 2022 року відповідач сплатила 445 гривень тіла кредиту, 445 комісії за управління та обслуговування кредиту, 948 гривень процентів; 15 січня 2022 року відповідач сплатила 1033 гривень процентів, 423 гривень тіла кредиту,423 гривень комісія за управління та обслуговування кредиту; 03 лютого 2022 року відповідач сплатила 2 600 гривень процентів.

Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитом лише в період погодженого сторонами строку кредитування, а не як міру відповідальності позичальника за невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Виписка по Кредитному договору, яка складена первісним кредитором ТОВ «Мілоан» свідчить, що проценти за користування кредитом позичальнику ОСОБА_1 нараховувались з 23 листопада 2021 року по 04 березня 2022 року.

Відповідач розмір заборгованості за кредитним договором не спростовувала.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази та встановлені обставини справи, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому позов ТзОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №3566674 підлягає до задоволення та стягнення заборгованості в розмірі 17 035,97 гривень, з яких 8 042,00 гривень тіло кредиту; 8 003,97 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; заборгованість за одноразовою комісією 990,00 гривень.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст.141ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Ураховуючи висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Статтею 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ст. 133ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Факторинг партнерс» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в свою користь 9 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат позивач надав копію договору №02-07/2024 від 02 липня 2024 року про надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги №910 від 01 березня 2025 року; витягу з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, якою сторони погодили надання наступних правових послуг: 1) надання усної консультації з вивчення документів (2 години) 3000 гривень; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (2 годин) 6 000 гривень.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи за клопотанням представника позивача проводився без його участі, розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження, позовна заява є типовою для кредитних правовідносин, а також враховуючи ціну позову, сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000,00 гривень

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 3, 207, 509, 526, 626, 628, 633, 634,638,1046,1049,1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 3566674 від 23 листопада 2021 року в розмірі 17 035 (сімнадцять тисяч тридцять п`ять) гривень 97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, а також 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 04 липня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК