ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Київ

справа № 472/1047/23

провадження № 61-2140св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Юлиана»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Веселинівська селищна рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року у складі судді Орленко Л. О. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Тищук Н. О., Лівінського І. В., Шаманської Н. О.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2023 року фермерське господарство «Юлиана» (далі - ФГ «Юлиана») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , Веселинівської селищної ради про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про його державну реєстрацію.

2. Позов обґрунтовано тим, що розпорядженням Веселинівської районної державної адміністрації № 241-р від 02 листопада 2015 року ФГ «Юлиана» надано в оренду земельну ділянку площею 8,71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Веселинівської селищної ради (колишньої Луб`янської сільської ради) Вознесенського району Миколаївської області.

3. 18 грудня 2015 року на підставі вказаного розпорядження між Веселинівською районною державною адміністрацією та ФГ «Юлиана» укладено договір оренди б/н, предметом якого є виділена в натурі (на місцевості) невитребувана земельна ділянка (частка (пай)) площею 8,71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Веселинівської селищної ради (колишньої Луб`янської сільської ради) Вознесенського району Миколаївської області.

4. Строк дії договору 20 років. Договір був зареєстрований виконавчим комітетом Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про що в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) вчинено запис 24 грудня 2015 року № 11. Термін договору оренди закінчується 24 грудня 2035 року.

5. Відповідно до заключення ФОП « ОСОБА_3 » (інженер-землевпорядник) встановлено, що земельна ділянка, яка передана в оренду ФГ «Юлиана» із земель невитребуваних земельних часток (паїв), на даний час зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :04:000:0192 та перебуває в оренді ОСОБА_1 .

6. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач довідався, що 28 січня 2022 року державним реєстратором Веселинівської селищної ради Волощук І. В. проведено державну реєстрацію іншого речового права: права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0192 за іншим суб`єктом - ОСОБА_1 . Підставою для реєстрації іншого речового права став укладений договір оренди земельної ділянки від 04 січня 2022 року між Веселинівською селищною радою та ОСОБА_1 .

7. Позивач вказував, що вказаним договором оренди земельної ділянки порушуються його права як орендаря, оскільки його договір оренди був укладений раніше, а тому, укладаючи договір оренди з ОСОБА_1 , Веселинівська селищна рада порушила норми чинного законодавства.

8. Враховуючи викладене фермерське господарство просило суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 04 січня 2022 року; скасувати запис про проведену державну реєстрацію права оренди за ОСОБА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

9. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 20 листопада 2024 року, позов задоволено частково.

10. Визнано недійсним договір оренди землі (земельної ділянки) від 04 січня 2022 року, укладений між Веселинівською селищною радою Миколаївської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0192, площею 8,7113 га, з цільовим призначенням земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Веселинівської селищної ради (колишньої Луб`янської сільської ради) Вознесенського району Миколаївської області.

11. Скасовано рішення державного реєстратора Веселинівської селищної ради Миколаївської області Волощук І. В., індексний номер: 63210656 від 02 лютого 2022 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта речового права - права оренди земельної ділянки (невитребувана частка (пай)), кадастровий номер :04:000:0192, площею 8,7113 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за ОСОБА_1 .

12. Здійснено розподіл судових витрат.

13. Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив із того, що на час підписання 04 січня 2022 року оскаржуваного договору та реєстрації прав оренди земельної ділянки за ОСОБА_1 , був чинний інший договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений 18 грудня 2015 року між Веселинівською районною державною адміністрацією та ФГ «Юлиана».

14. Місцевий суд дійшов висновку, що внаслідок укладення оскаржуваного договору від 04 січня 2022 року та реєстрації за ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки, фермерське господарство було позбавлене можливості користуватися спірною земельною ділянкою відповідно до договору оренди, укладеного 18 грудня 2015 року.

15. Також місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора.

16. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення місцевого суду змінено.

17. Виключено з мотивувальної частини рішення висновки про скасування рішення державного реєстратора Веселинівської селищної ради Миколаївської області Волощук І. В. про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за відповідачем ОСОБА_1 .

18. Виключено з резолютивної частини рішення третій абзац, а саме «Скасувати рішення державного реєстратора Веселинівської селищної ради Миколаївської області Волощук Ірини Валентинівни, індексний номер: 63210656 від 02.02.2022 року, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта речового права - права оренди земельної ділянки (невитребувана частка (пай)), з кадастровим номером :04:000:0192, площею 8,7113 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за ОСОБА_1 , прийняте на підставі договору оренди землі (земельної ділянки) від 04 січня 2022 року, укладеного між Веселинівською селищною радою Миколаївської області та громадянином ОСОБА_1 ».

19. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

20. Змінюючи рішення місцевого суду та виключаючи висновки про скасування рішення державного реєстратора, апеляційний суд виходив із того, що судове рішення про визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки вже є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права оренди землі.

21. Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін в іншій частині, апеляційний суд виходив із того, що таке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

22. У лютому 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

23. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 05 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

24. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 черрвня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

25. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

26. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17, від 02 жовтня 2018 року в справі № 910/18036/17, від 13 лютого 2019 року в справі № 922/392/18, від 22 лютого 2019 року в справі № 813/1631/14, від 23 жовтня 2019 року в справі № 917/1307/18, від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц від 27 травня 2020 року в справі № 2-879/13, від 23 грудня 2020 року в справі № 757/28231/13-ц, від 04 березня 2021 року в справі № 922/3463/19, від 22 квітня 2021 року в справі № 904/1017/20, від 16 червня 2021 року в справі № 922/1646/20, від 15 вересня 2021 року в справі № 570/1721/20, від 13 квітня 2022 року в справі № 738/46/20, від 06 липня 2022 року в справі № 910/6210/20, від 05 серпня 2022 року в справі № 922/2060/20, від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц, від 30 березня 2023 року в справі № 905/2307/21, від 31 травня 2023 року в справі № 920/857/21, від 12 липня 2023 року в справі № 910/5080/21, від 17 вересня 2024 року в справі № 686/27476/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

27. Також підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: недослідження зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

28. Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що невитребувана земельна частка (пай) площею 8,7100 га передана Веселинівською районною державною адміністрацією в оренду без зазначення її характеристик, відтак, у позивача відсутнє право оренди такої земельної ділянки через ненабуття такого права.

29. Суди не врахували, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

30. Крім того, заключення ФОП ОСОБА_3 , який є сертифікованим інженером-землевпорядником, не є підтвердженням факту того, що земельна ділянка, яка передана в оренду фермерському господарству на підставі договору оренди від 18 грудня 2015 року, та земельна ділянка, яка передана ОСОБА_1 на підставі договору від 04 січня 2022 року, є однією і тією самою земельною ділянкою.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

31. Розпорядженням Веселинівської районної державної адміністрації № 153-р від 26 червня 2014 року позивачу ФГ «Юлиана» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки площею 8,71 га рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Веселинівської селищної ради (колишньої Луб`янської сільської ради) Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується копією вказаного розпорядження (т. 1, а. с. 23).

32. Розпорядженням Веселинівської районної державної адміністрації № 241-р від 02 листопада 2015 року ФГ «Юлиана» було затверджено технічну документацію із землеустрою та надано в оренду земельну ділянку площею 8,71 га рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Веселинівської селищної ради (колишньої Луб`янської сільської ради) Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується копією вказаного розпорядження (т. 1, а. с. 17) та копією технічної документації із землеустрою (т. 1, а. с. 16-33).

33. 18 грудня 2015 року на підставі вказаного розпорядження між Веселинівською районною державною адміністрацією та ФГ «Юлиана» укладено договір оренди землі, предметом якого є виділена в натурі (на місцевості) невитребувана земельна ділянка площею 8,71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Веселинівської селищної ради (колишньої Луб`янської сільської ради) Вознесенського району Миколаївської області. Строк дії договору 20 років. Договір був зареєстрований виконавчим комітетом Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) вчинено запис 24 грудня 2015 року № 11. Термін договору оренди закінчується 24 грудня 2035 року. Вказане підтверджується копією договору оренди від 18 грудня 2015 року, актом приймання-передачі земельної ділянки від 18 грудня 2015 року, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (т. 1, а. с. 45-49).

34. Відповідно до додаткової угоди від 01 липня 2017 року до договору оренди землі від 18 грудня 2015 року було внесено зміни в договір оренди землі, а саме уточнено площу земельної ділянки - 8,7100 га, та місце розташування - Веселинівська селищна рада, та внесено зміни щодо орендної плати, що підтверджується копією вказаної додаткової угоди (т. 1, а. с. 50).

35. Відповідно до висновку (заключення) ФОП « ОСОБА_3 » (інженер-землевпорядник) (т. 1, а. с. 36-39) встановлено, що земельна ділянка, яка передана в оренду ФГ «Юлиана» із земель невитребуваних земельних часток (паїв), на даний час зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :04:000:0192 та перебуває в оренді ОСОБА_1 .

36. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а. с. 40) вбачається, що 28 січня 2022 року державним реєстратором Веселинівської селищної ради Волощук І. В. проведено державну реєстрацію іншого речового права: права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0192 за іншим суб`єктом - ОСОБА_1 .

37. Підставою для реєстрації іншого речового права став укладений договір оренди від 04 січня 2022 року між Веселинівською селищною радою та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0192 площею 8,7113 га, з цільовим призначенням земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Веселинівської селищної ради (колишньої Луб`янської сільської ради) Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується також копією вказаного договору, актом приймання-передачі земельної ділянки, рішенням Веселинівської селищної ради № 301 від 23 вересня 2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації та № 99 від 07 грудня 2021 року про затвердження технічної документації та надання ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду (т. 1, а. с. 218-224).

Позиція Верховного Суду

38. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

39. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

40. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

41. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

42. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

43. З матеріалів касаційної скарги вбачається, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються лише в частині задоволених позовних вимог щодо визнання недійсним договору оренди, а тому в іншій частині судові рішення не переглядаються.

44. За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

45. Звертаючись до суду із вказаним позовом, фермерське господарство вважало порушим своє право користування земельною ділянкою, оскільки земельна ділянка, надана фермерському господарству відповідно до договору оренди землі від 18 грудня 2015 року, надана у користування ОСОБА_1 згідно з договором оренди від 04 січня 2022 року, тому, серед іншого, просило визнати недійсним договір оренди від 04 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Веселинівською селищною радою.

46. За змістом частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

47. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

48. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

49. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (постанова Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 910/1891/14).

50. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

51. В липні 2003 року набув чинності Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

52. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10 липня 2018 року, що набрав чинності з 01 січня 2019 року, внесено зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», якими надано чітке визначення, що таке нерозподілена земельна ділянка та невитребувана земельна частка (пай) та порядок їх використання.

53. Так, відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» в редакції Закону від 10 липня 2018 року нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

54. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у редакції, чинній як на час заявлення позову у даній справі, так і на теперішній час, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

55. Згідно з пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються у розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

56. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

57. Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

58. Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

59. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

60. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону).

61. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

62. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

63. Судами встановлено, що під час дії договору оренди від 18 грудня 2015 року, укладеного між Веселинівською районною державною адміністрацією та ФГ «Юлиана» щодо спірної земельної ділянки (термін дії до 24 грудня 2035 року), Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області своїм рішенням від 23 вересня 2021 року № 301 надала ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в оренду загальною площею 8,71 га в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП «Комуніст» - невитребувана земельна ділянка (пай) в межах території Луб`янської сільської ради (Веселинівська ТГ) Миколаївської області.

64. Рішенням Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 07 грудня 2021 року № 99 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення не наданих у власність чи користування в межах території Луб`янської сільської ради (Веселинівська ТГ) Миколаївської області», вирішено затвердити ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення, не наданих у власність чи користування в межах території Луб`янської сільської ради (Веселинівська ТГ) Миколаївської області (кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0192).

65. 04 січня 2022 року між Веселинівською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди.

66. З урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що на час підписання 04 січня 2022 року оскаржуваного договору та реєстрації прав оренди земельної ділянки за ОСОБА_1 був чинний інший договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений 18 грудня 2015 року між Веселинівською районною державною адміністрацією та ФГ «Юлиана».

67. Таким чином, внаслідок укладення оскаржуваного договору від 04 січня 2022 року та реєстрації за ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки, фермерське господарство було позбавлене можливості користуватися спірною земельною ділянкою відповідно до договору оренди, укладеного 18 грудня 2015 року.

68. Отже, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог є правомірними.

69. Колегія суддів відхиляє посилання заявника на те, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі, а тому земельна ділянка передана фермерському господарству без зазначення її характеристик, оскільки на час прийняття рішення про передачу невитребуваної земельної частки (паю) фермерському господарству остання мала технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), було визначено її розмір та місце розташування.

70. Посилання заявника на відсутність у позивача права користування земельної ділянки (оренди) є безпідставними, оскільки договір оренди земельної ділянки від 18 грудня 2015 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) 24 грудня 2015 року, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався.

71. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

72. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення, породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

73. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

74. Разом із тим, під час розгляду справи відповідач договір оренди від 18грудня 2015 року не оспорював, із зустрічною позовною заявою не звертався, а тому договір від 18 грудня 2015 року є дійсним, і на його підставі виникли права і обов`язки, у тому числі право на захист інтересів орендаря від третіх осіб.

75. Також відхиляються посилання заявника на те, що заключення ФОП ОСОБА_3 , який є сертифікованим інженером-землевпорядником, не є підтвердженням факту того, що земельна ділянка, яка передана в оренду фермерському господарству на підставі договору оренди від 18 грудня 2015 року, та земельна ділянка, яка передана ОСОБА_1 на підставі договору від 04 січня 2022 року, є однією і тією самою земельною ділянкою.

76. Так, заключення ФОП ОСОБА_3 в силу положень 76, 77, 78, 79 ЦПК України підтверджуються обставини, які дають підстави вважати, що сторони орендують одну і ту ж саму земельну ділянку, натомість відповідач всупереч положенням частини першої статті 81 ЦПК України не довів протилежного, на підтвердження своїх тверджень доказів не надав.

77. Крім того, колегія суддів відхиляє посилання заявника на те, що відбулося непропорційне втручання у право відповідача на мирне володіння майном, що є порушенням статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судами встановлено, що саме під час дії договору оренди, укладеного фермерським господарством, відповідач набув право оренди на земельну ділянку, яке оскаржено позивачем.

78. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

79. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права.

80. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович