Справа № 177/710/25
Провадження № 2-др/177/14/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Березюк М. В.
за участі: секретаря Дятел К. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Повалій О.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат,-
Заява прийнята до розгляду, учасники повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Представник відповідача заперечив розмір витрат на правничу допомогу, вважав співмірними витрати на правничу допомогу позивача - 1000 грн. В обґрунтування заперечень щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу та необхідності їх зменшення, вказував про те, що справа не має значної складності, розглянута за правила спрощеного позовного провадження, по даній категорії справ наявна численна судова практика. Вважав відсутніми докази підтвердження витрат на правничу допомогу, в тому числі доказів здійснення оплати втрат на правничу допомогу. Зазначав про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу з сумою заявлених позовних вимог (58%).
У судове засідання 10.07.2025 представники сторін та позивач не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Неявка учасників по справі в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, в силу ч.4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників по справі, в силу ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Розглянувши заяву, дослідивши докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням перекладачів, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини визначені ч.3 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що 27.06.2025 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області у справі № 177/710/25 ухвалено рішення, яким частково задоволено позовні вимоги позивача, а саме розірвано договір оренди земельної ділянки від 03.01.2022 укладений між сторонами, стягнуто заборгвоаність по орендній платі, пеню та інфляційні нарахування. Рішенням суду вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору. Питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд не вирішував, оскільки представником позивача до закінчення судових дебатів зроблено заяву в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Попри це, відповідач позов не визнавав, заперечував проти його задоволення, що вимагало судового розгляду справи по суті, оголошення перерв для подання додаткових доказів, що збільшувало витрати на правничу допомогу.
Доводи представника відповідача про те, що співмірним розміром витрат позивача на правничу допомогу є 1000 грн, суд розцінює критично, адже належних доводів та доказів неспімірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу відповідач суду не надав. Його позиція зводиться виключно до незгоди з заявленим позивачем розміром витрат, без обгрунтування завищення всіх чи певної позиції складових витрат.
Заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу позивача, на переконання суду, не є очевидно завищеним, обсяг наданих послуг відповідає тому, що був наданий у рамках даної справи, адже представником було подано грунтовний позов, що містив належне обгрунтування кожної з заявлених позовних вимог, грунтовні розрахунки складових заборгованості, інфляційних нарахувань та пені, що безумовно вимагало детального вивчення умов договору, здійснення розрахунку щодо визначення розміру проіндексованої орендної плати, здійсненя нарахувань на неї, що вимагає індивідуального підходу до підготовки позову. Представник позивача активно приймав участь у трьох судових засіданнях (23.04.2025, 11.06.225 та 27.06.2025), недопускаючи безпідставних неявок, вживав заходів для самостійного отримання та подання суду доказів на підтвердження правової позиції, шляхом підготовки та подання адвокатського запиту до компетентних органів (а.с. 42, 107), а тому суд вважає заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу обгрунтованими, співмірними складності справи та обсягом наданих представником правничих послуг.
Доводи представника відповідача про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу вартості заявлених позовних вимог, суд розцінює критично, адже даний позов об`єднував ряд позовних вимог майнового характеру, кожна з яких потребувала відповідного обгрунтування, а також основну вимогу вимогу немайнового характеру, що потребувала окремого обгрунтування, вивчення актуальної судової практики, посилання на яку містить позов, що не враховано представником відповідача.
Більш того, суд приймає до уваги значення справи для сторін, адже фактино звертаючись до суду з цим позовом, позивач намагалася захистити своє право власності, право на отримання доходу від оренди належного їй майна, яке тривалий час та систематично порушувалося відповідачем.
Керуючись ст. ст. 133, 139, 141, 143, 246, 270 ЦПК України, суд , -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Повалій О.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя М.В. Березюк