Справа №303/3253/25
2/303/1137/25
Номер рядка стат. звіту - 9
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

при секретарі Лукач К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представниці відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 4 серпня 2023 року.

З огляду на це ОСОБА_1 5 травня 2025 року подав до суду позов про визнання права особистої власності на ту саму квартиру. Про наявність справи за позовом до нього ОСОБА_2 суд не повідомив. Отримав копію ухвали про відкриття провадження у цій справі та подав її до суду у справі за позовом пані Подгорської з метою зупинення провадження до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як зловживання процесуальним правом з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас частиною 1 статті 2 ЦПК України визначеного завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З-поміж основних засад цивільного судочинства визначено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Нормами статті 44 ЦПК України також встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема у разі подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року (справа № 318/89/18) зазначено, шо при зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов чи застосувати інші заходи процесуального примусу.

Подача завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має вочевидь штучний характер, не спрямована на реальний захист прав, адже особа зловживає своїм правом на судовий захист, не маючи на меті захисту будь-якого охоронюваного законом інтересу. У постанові від 10 вересня 2019 року у справі № 826/14653/17 Верховний Суд зазначив, що хоча законодавство й не містить легітимного визначення «спору, який має очевидно штучний характер», проте, за загальним правилом слово «штучний» означає «надуманий», «вигаданий», «несправжній».

У постанові від 1 червня 2022 року (справі № 695/319/19) Верховний Суд зауважив, що відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій. Ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу. Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

У справі, що розглядається, вимога титульного власника нерухомого майна про визнання за ним права власності на це майно не є самостійним предметом позову. Факт придбання майна під час перебування у шлюбі за особисті кошти його титульного власника є елементом предмета доказування у справі за позовом до нього про визнання цього майна спільною власністю подружжя, в межах якої він і мусить захищати свої права, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність підстав для задоволення заявленої до нього вимоги, оскільки вирішення цього спору призведе до правової визначеності у майнових правовідносинах подружжя.

Натомість пан ОСОБА_4 вдався до пред`явлення вочевидь штучного позову та використав відкриття провадження за ним як підставу для клопотання про зупинення провадження в іншій справі з метою ускладнення розгляду справи за позовом до нього пані Подгорської щодо поділу майна подружжя.

З огляду на викладене суд визнає дії ОСОБА_1 зловживанням правом на звернення до суду й на цій підставі залишає його позов без розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 44, , 257, 258, 260, 263 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий Юрій Мирошниченко