У Х В А Л А

про скасування судового наказу

Справа №348/1603/25

Провадження № 2-с/348/7/25

08 липня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А., розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Ліхачова Романа Борисовича про скасування судового наказу, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області від 30 червня 2025 року у справі № 348/1603/25 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

30 червня 2025 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2025 до досягнення дитиною повноліття.

07 липня 2025 року через систему «Електронний суд» представник боржника за судовим наказом - ОСОБА_1 - адвокат Ліхачов Р.Б. звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в обґрунтування якої посилається на те, що із спірним судовим наказом не згоден, оскільки вказане рішення є необґрунтованим та прийнятим з порушенням вимог матеріального та процесуального законодавства з огляду на наступне.

Попри припинення спільного проживання, участь боржника у вихованні ОСОБА_3 залишилася незмінною. Він продовжує піклуватися про дитину та забезпечувати її необхідними умовами для розвитку. Боржник регулярно забирає дитину, проводить з нею час, організовує дозвілля, а також бере участь у прийнятті рішень, що стосуються її виховання та навчання. Матеріальну допомогу він надає добровільно та систематично, у розмірах, що відповідають її потребам. Боржник самостійно оплачує значну частину витрат на лікування, харчування, одяг, шкільне приладдя та інші потреби дитини. Крім цього, боржник перебуває у складному матеріальному становищі. Він не має жодного нерухомого майна, транспортного засобу, не веде підприємницької діяльності та не працевлаштований, а відтак не має постійного або офіційного джерела доходу. З огляду на відсутність майнових активів та фінансових надходжень, у нього фізично немає можливості виконувати аліментні зобов`язання у фіксованому розмірі. При цьому, на утриманні боржника перебувають його батьки мати та батько пенсійного віку, які через свій вік та стан здоров`я потребують постійної матеріальної підтримки. Забезпечення базових потреб батьків лягає виключно на боржника, що ще більше ускладнює його фінансову ситуацію. Зважаючи на вищезазначене, стягнення аліментів у примусовому порядку є необґрунтованим, адже боржник, незважаючи на складне становище, продовжує добровільно та систематично забезпечувати дитину всім необхідним. У заяві заявник вказує на те, що донька проживає разом із нею, проте не надає жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених вимог. Так, заявник не надала суду доказів здійснення повного утримання доньки та в чому конкретно воно полягає, а також доказів самоусунення боржника від обов`язку здійснювати утримання дитини. Заявник у заяві не надає переліку того, на що в неї йдуть витрати. Жодних чеків чи виписок з банківських рахунків про витрати заявник не надала. Таким чином вимога заявника про стягнення аліментів на утримання дитини, саме на її користь не доведена, заявником жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання дитини. Заявник витрачає отримані від боржника кошти на власні потреби, що суперечить законодавству, оскільки вказані гроші є власністю дитини і повинні використовуватися виключно в її інтересах. Заявнику на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме: дві квартири та земельна ділянка. Заявник офіційно працює та має можливість брати участь в утриманні дитини.

Крім цього, суд не врахував матеріальне становище боржника, а саме: відсутність у нього будь-якого нерухомого або рухомого майна, відсутність офіційного працевлаштування та стабільного доходу, а також обов`язок утримувати непрацездатних батьків похилого віку, які потребують постійної матеріальної підтримки. З огляду на це, стягнення аліментів в примусовому порядку є надмірним та необґрунтованим, оскільки боржник добровільно та систематично бере участь у матеріальному забезпеченні дитини у межах своїх можливостей.

Розглянувши вказану заяву про скасування судового наказу, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

30 червня 2025 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2025 до досягнення дитиною повноліття.

01.07.2025 року на адресу боржника судом було направлено копію судового наказу та копію заяви стягувача з копіями доданих до неї документів.

В обґрунтування вимог заяви про скасування судового наказу представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Ліхачов Р.Б. зазначає, що із спірним судовим наказом не згоден, оскільки вимоги безпідставні, необґрунтовані та не підтверджені належними доказами, також зазначає, що між сторонами наявний спір про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

Форма та зміст заяви про скасування судового наказу відповідає вимогам, викладеним у ст. 170 ЦПК України.

Заяву подано в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 170 ЦПК України, а отже питання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу на розгляд не ставиться.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Перевіривши доводи заяви, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає, що доводи, викладені в заяві про видачу судового наказу, потребують додаткового дослідження. З матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право. Вважаю, що підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, заява про скасування судового наказу є обґрунтованою, а тому судовий наказ підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що заявник звернувся із заявою про скасування судового наказу в межах встановленого законом строку, заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 171 ЦПК України, приходжу до висновку, що заява обґрунтована, а виданий судом наказ підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами ст.ст.170,171 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Ліхачова Романа Борисовича про скасування судового наказу, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області від 30 червня 2025 року у справі № 348/1603/25 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовольнити.

Судовий наказ від 30 червня 2025 року у справі № 348/1603/25 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2025 до досягнення дитиною повноліття - скасувати.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені нею вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення цивільного позову, визначеному ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Бурдун