ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/561/24 Номер провадження 22-ц/814/2398/25Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 березня 2025 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата складання повного текста судового рішення - 12 березня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути на його користь із ОСОБА_1 212 347,04 грн заборгованості, яка складається із заборгованості:

за кредитним договором № 28840-03/2024 у сумі 67 000 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за кредитом; 47 000 грн заборгованість за відсотками;

за кредитним договором № 00567-04/2024 у сумі 42 000 грн, з яких: 10 500 грн заборгованість за кредитом; 31 500 грн заборгованість за відсотками;

за кредитним договором № 49616-03/2024 у сумі 54 060 грн, з яких: 13 600 грн заборгованість за кредитом; 40 460 грн заборгованість за відсотками;

за договором позики № 79493596 у сумі 29 967,04 грн, з яких: 8 230,40 грн заборгованість за кредитом; 21 736,64 грн заборгованість за відсотками;

за договором позики № 2281465 у сумі 19 320 грн, з яких: 11 200 грн заборгованість за кредитом; 2 520 грн заборгованість за відсотками; 5 600 грн заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою.

Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову посилалося на невиконання відповідачем умов кредитних договорів.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 березня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»:

- 67 000 гривень заборгованості за кредитним договором №28840-03/2024 від 23.03.2024;

- 42 000 гривень заборгованості за кредитним договором №00567-04/2024 від 01.04.2024;

- 54 060 гривень заборгованості за кредитним договором №49616-03/2024 від 29.03.2024;

- 19 024 гривень заборгованості за договором позики №79493596 від 14.03.2024;

- 13 720 гривень заборгованості за договором позики №2281465 від 03.04.2024, а всього 195 804 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 2 936,76 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд залишив поза увагою його заперечення стосовно ненадання позивачем доказів перерахування на його рахунок первісними кредиторами коштів, ані доказів відступлення права вимоги за відповідними договорами факторингу.

Звертав увагу, що в пункті першому кожного акту передачі-приймання відсутня кількість боржників, які передані відповідно до реєстру. Пункт другий кожного акту не містить інформації щодо загальної суми заборгованості. Таким чином, докази, які долучені позивачем до позовної заяви, а саме копії актів передачі-приймання реєстру боржників, є недопустимими та не є копіями, оскільки в них внесені зміни та спотворені дані, які містяться в таких документах.

Суду подані не «витяги» з реєстру боржників до кожного договору факторингу, а представником позивача в односторонньому порядку створено певні документи, які названі витягами, проте останні такими взагалі не є. Надані «витяги» не містять ані фактично підписів, ані печаток сторін відповідних договорів факторингу, замість підписів сторін містять лише слова «підпис», що є абсолютно неприйнятним та свідчить про недопустимість наданих доказів.

Суд першої інстанції, відмовивши у клопотанні про витребування оригіналів доказів, фактично порушив права відповідача як сторони у справі та унеможливив настання відповідних правових наслідків, передбачених ч. 6 ст. 95 ЦПК України - у випадку, якщо оригінал письмового доказу, який ставить учасник справи під сумнів, не подається, то такий доказ має не братись судом до уваги.

Судом першої інстанції проігноровано, що позовна заява, що була пред`явлена позивачем, фактично не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, хоча це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Звертає увагу, що виходячи із п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22.11.2023 № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» було викладено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у наступній редакції: починаючи з 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5%.

Дана норма закону не була застосована при винесенні судом рішення.

Поданий ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відзив на апеляційну скаргу колегія суддів не приймає до уваги, оскільки він поданий та підписаний особою, яка не має на це повноважень.

Дана справа відповідно ч.6 ст.19 ЦПК України не є малозначною та незначної складності, а тому інтереси сторін має право представляти лише адвокат чи керівник товариства.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00567-04/2024, згідно з умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредиту - 120 днів: з 01.04.2024 до 29.07.2024. Відсоткова плата за користування кредитом 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в.п.1.2 цього Договору. (а.с.31-34)

29.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № №49616-03/2024, згідно з умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 13 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредиту - 120 днів - до 26.07.2024. Відсоткова плата за користування кредитом 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в.п.1.2 цього Договору. (а.с.44-47)

Обидва кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W1063 (дог. №00567-04/2024 від 01.04.2024), W1562 (дог. №49616-03/2024 від 29.03.2024) і надісланим на номер мобільного телефону позичальника, про що свідчить п.8 кредитних договорів, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с.33, 46).

Як вбачається з виписки АТ КБ «ПриватБанк» 29.03.2024 та 01.04.2024 ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти у розмірі 13 600 грн та 10 500 грн (а.с.226).

Згідно з розрахунком за договором №00567-04/2024 від 01.04.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 42 000 грн з яких: 10 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 500 грн - заборгованість за відсотками (а.с.36)

Згідно з розрахунком за договором №49616-03/2024 від 29.03.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 54 060 грн з яких: 13 600 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 40 460 грн - заборгованість за відсотками (а.с.49)

Вказані розрахунки заборгованості складено та підписано ТОВ «ФК «ЄАПБ».

25.07.2024 та 20.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договори факторингу №20082024 та № 25072024, у відповідності до умов яких фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб (п.1.1.)(а.с.3739, 50-52, 135-144)

Пунктом 1.2. договорів факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому- передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.37 та 50 зворот).

Як вбачається з актів прийому-передачі реєстру боржників за договорами факторингу № 25072024 від 25.07.2024 дог. №49616-03/2024 від 29.03.2024 та №20082024 від 20.08.2024 (дог. № 27519-11/2023 від 20.11.2023), ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників загальною кількістю 8 214 та 8 599 (а.с.40, 53, 146, 148).

Відповідно до витягів з реєстру боржників до договору факторингу №20082024 від 20.08.2024 (дог. № 27519-11/2023 від 20.11.2023) та № 25072024 від 25.07.2024 (дог. №49616-03/2024 від 29.03.2024) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 42 000 грн (дог. № 27519-11/2023 від 20.11.2023), 54 060 грн (дог. №49616-03/2024 від 29.03.2024)(а.с.41, 54, 149-152)

23.03.2024 між ТОВ "СТАРТ ФАЙНЕНС ГРУП" і ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №28840-03/24, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W7005 (а.с.16-18, 153-157)

Відповідно до умов договору відповідач мав отримати кошти у розмірі 20 000 грн, строком на 100 днів, з 23.03.2024 по 30.06.2024, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,50% у межах строку кредитування, вказаного в.п.1.2 цього Договору. (а.с.16, 153)

Як вбачається з виписки АТ КБ «ПриватБанк», 23.03.2024 ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти у розмірі 3 200 грн (а.с.226 зворот)

Як вбачається з повідомлення АТ «Акцент-Банк» 12.02.2025 ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок № НОМЕР_2 кошти у розмірі 20 000 грн (а.с.237)

Згідно з розрахунком за договором №28840-03/24 від 23.03.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 67 000 грн з яких: 20 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 47 000 грн заборгованість за відсотками (а.с.25)

24.06.2024 між ТОВ "СТАРТ ФАЙНЕНС ГРУП" і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24062024, згідно умов якого ТОВ "СТАРТ ФАЙНЕНС ГРУП" передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників відповідно до реєстрів боржників та акту прийому передачі.

Пунктом 1.2. Договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому- передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.21 зворот).

Як вбачається з акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №20082024 від 24 червня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників в кількості____(цифра не зазначена), після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № №20082024 від 24 червня 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. (а.с.23).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу№28840-03/24 від 24 червня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 67 000 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість по тілу кредиту; 47 000 грн заборгованість за відсотками за користування позикою (а.с.24, 158-159).

14.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ОСОБА_1 укладено договір позики № 79493596, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 14643 (а.с.57-59).

Також, 03.04.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ОСОБА_1 укладено договір позики № 2281465, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 77cNG7 (а.с.57-59, 68-70).

Відповідно до умов вказаних договорів відповідач отримав у позику 16 000 грн та 11 200 грн (п.2.1 договорів позики), строком на 30 днів (пункт 2.2. договорів позики), з 14.03.2024 по 12.04.2024 (дог. №79493596 від 14.03.2024) та з 03.04.2024 по 03.05.2024 (дог. № 2281465 від 03.04.2024), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі базової процентної ставки 2,5% в день (пункт 2.3. договору позики) (дог. №79493596 від 14.03.2024) та 0,75% в день ( п.п.4 пункту 2.2. договору позики) (дог. №2281465 від 03.04.2024).(а.с.57, 68)

Відповідно до п. 4. договору позики №79493596 від 14.03.2024, сторони відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України домовились про те, що у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики у в останній день строку користування позикою, позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій (у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 договору. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 договору. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.( а.с.57 зворот)

Відповідно до п.4 договору позики №2281465 від 03.04.2024 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором (а.с.68 зворот).

Відповідно до п.6 договору позики №2281465 від 03.04.2024 позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку позики та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, а також відображаються позичальнику в особистому кабінеті (а.с.69 зворот).

Як вбачається з виписки АТ КБ «ПриватБанк» 14.03.2024 ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти у розмірі 16 000 грн (а.с.226 зворот) та 03.04.2024 11 200 грн (а.с.226).

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір відступлення прав вимоги № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників. (а.с.62-63, 126-129)

28.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладена додаткова угода № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.(а.с.64)

19 серпня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 34 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до умов якої права вимоги відступаються згідно з Реєстром боржників № 29 від 19.08.2024, № 30 від 19.08.2024 (а.с.65, 130).

Як вбачається з актів від 19.08.2024 прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників в кількості____(цифра не зазначена), після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. (а.с.66, 73).

Відповідно до витягів з Реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача:

по договору позики №79493596 від 14.03.2024 в сумі 29 967,04 грн, з яких: 8230,40 грн заборгованість по тілу кредиту; 21 736,64 грн заборгованість за відсотками за користування позикою.(а.с.67);

по договору позики №2281465 від 03.04.2024 в сумі 19 320 грн, з яких: 11 200 грн заборгованість по тілу кредиту; 2 520 грн заборгованість за відсотками за користування позикою 5600 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою (а.с.74).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог по договорам №28840-03/2024 від 23.03.2024, №00567-04/2024 від 01.04.2024, №49616-03/2024 від 29.03.2024 та понадстрокове нарахування первісним позикодавцем за договорами №79493596 від 14.03.2024 і №2281465 від 03.04.2024.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договори в електронному вигляді, із застосуванням електронних підписів. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подавав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Укладені між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і ОСОБА_1 договори про надання споживчого кредиту: дог. №00567-04/2024 від 01.04.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W1063»; дог.№ №49616-03/2024 від 29.03.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W1562».

Укладений між ТОВ "СТАРТ ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту №28840-03/2024 від 23.03.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W7005»

Укладені між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договори позики №79493596 від 14.03.2024 та №2281465 від 03.04.2024 підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «14643» та «77cNG7».

Вказані ідентифікатори були власноручно введені відповідачем для електронного підпису. Зазначені підписи підтверджують, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договорів, підписав угоди одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитні договори.

Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим.

Також укладення договорів підтверджується перерахуванням коштів на рахунки ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «А-Банк» (а.с. 225-227, 236-237).

Окрім того, слід звернути увагу, що на підтвердження своїх заперечень щодо неотримання кредитних коштів відповідачем не надав жодних доказів.

На підставі викладеного, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження укладення кредитних договорів і отримання коштів за укладеними договорами.

Перевіряючи обгрунтованість вимог про стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами, колегія суддів керується таким.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«109. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

110. Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити.

111. Указані висновки викладені в пунктах 22, 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17.

112. У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.

113. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

114. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

115. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).

116. Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

117.Велика Палата Верховного Суду зауважує, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).

118.Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість.

119.Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.

120.Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин, так само як і банку та вкладника у межах відносин за договором банківського вкладу.

121.Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57).

122. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

123. Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

124. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012 (на неврахування якої судом апеляційної інстанції посилається АТ «МР Банк») суд здійснив відповідне тлумачення умов кредитного договору.

125. Зокрема, суд установив, що кредитним договором були передбачені проценти за неправомірне користування кредитом - це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються. У випадку порушення позичальником установленого пунктом 2.2 договору строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 36 % річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 3.3, 3.4 цього договору (пункти 42, 43 вказаної вище постанови).

126. Здійснивши тлумачення умов кредитного договору, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України (пункт 50 вказаної вище постанови).

127.Тобто у справі № 5017/1987/2012 сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір. Установивши зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення таких процентів.

128. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).»

Отже, з огляду на наведені висновки суд має дослідити зміст кредитного договору, здійснити його тлумачення і встановити правову природу процентів, що нараховані позивачем.

Договори, укладені між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданих позивачем договорів №49616-03/2024 від 29.03.2024, №00567-04/2024 від 01.04.2024, кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту- 01.04.2024 (дог. №00567-04/2024 від 01.04.2024), 29.03.2024 (дог.№49616-03/2024 від 29.03.2024). Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту - 29.07.2024 (дог. №00567-04/2024 від 01.04.2024), 26.07.2024 (дог. №49616-03/2024 від 29.03.2024).(п.1.2. договорів)

Пунктом 1.4. Договорів визначено, що за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2.цього договору (п.1.4.1. договорів)

Якщо клієнт 30.04.2024 (дог. №00567-04/2024 від 01.04.2024), 27.04.2024 (дог. №49616-03/2024 від 29.03.2024) сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку в розмірі 0% (дог. №00567-04/2024 від 01.04.2024), 30%(дог. № №49616-03/2024 від 29.03.2024) на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до графіку платежів. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невиконання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) він зобов`язаний сплатити перший платіж ( за перший розрахунковий період) в розмірі, відповідно графіку платежів. (п.1.4.2 договорів)

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149- 62хх-хххх-4900 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. (п.1.6. договорів)

У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно, у випадку відсутності авторизації платіжної картки), клієнт втрачає право отримати кредитні кошти за цим договором, а у товариства не виникає прострочення кредитора. (п.1.7. договорів)

Пунктом 3.1 договорів, за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів в дату платежу, який є невід`ємною частиною цього договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим договором передбачено п.5.3. цього договору.

Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором.(п.3.2 договорів)

Нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2. договору, починаючи з дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. (п.3.3. договорів)

Клієнт доручає товариству ініціювати списання коштів з відповідного рахунку клієнта з використанням реквізитів платіжних карток, що були зазначені клієнтом при отриманні/поверненні кредиту(ів), сплаті процентів за його користування, та направляти їх на виконання: - поточних грошових зобов`язань клієнта за цим договором, строк виконання яких наступив відповідно до порядку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом встановленого в графіку платежів, в тому числі в декілька етапів; - прострочених грошових зобов`язань у сумі, що не перевищує фактичної заборгованості клієнта на день списання, в тому числі в декілька етапів. (п.3.8. договорів)

Клієнт має право в односторонньому порядку відмовитись або припинити списання коштів із його банківського рахунку з використанням реквізитів платіжної картки на користь товариства, шляхом звернення до товариства в один із способів передбачених пунктом 3.3.6 цього договору (п.3.9. договорів)

Сторони погодилися, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дії непереборної сили), що не залежать від волі сторін, такі як: війна, військові дії, блокади, міжнародні санкції, інші дії держави, що створюють неможливість виконання сторонами своїх зобов`язань, пожежі, повені, інші стихійні лиха, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь- якого з положень договору на період дії зазначених обставин. Доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово - промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами. Виникнення форс-мажорних обставин продовжує строк виконання взаємних зобов`язань сторін по договору на період тривалості дії i ліквідації наслідків таких обставин без відшкодування збитків обох сторін (п.5.6. договорів)

Як вбачається з матеріалів справи під час укладання договорів №49616-03/2024 від 29.03.2024 та №00567-04/2024 від 01.04.2024 ОСОБА_1 підписав і погодився з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит, які обраховані за 120 днів (строк дії договору відповідно п.1.2. договорів) і складають:

по договору №00567-04/2024 від 01.04.2024 31 500 грн (а.с.34)

по договору №49616-03/2024 від 29.03.2024 40 800 грн ( а.с.47)

Згідно вказаної таблиці обрахунок процентів за 120 днів дії договору розраховувався наступним чином.

По договору №00567-04/2024 від 01.04.2024: 10 500 грн (сума заборгованості за тілом кредиту) х 2,5% (проценти відповідно п.1.4.1. кредитного договору) = 262,5 грн в день.

262,5 (сума нарахованих процентів в день відповідно п.1.4.1 кредитного договору) х 120 (строк позики відповідно п. 1.2. кредитного договору) = 31 500 грн.

По договору №49616-03/2024 від 29.03.2024: 13 600 грн (сума заборгованості за тілом кредиту) х 2,5% (проценти відповідно п.1.4.1. кредитного договору) = 340 грн в день.

340 (сума нарахованих процентів в день відповідно п.1.4.1 кредитного договору) х 120 (строк позики відповідно п. 1.2. кредитного договору) = 40 800 грн.

Таким чином, проценти за договорами фінансового кредиту №00567-04/2024 від 01.04.2024 та №49616-03/2024 від 29.03.2024 є обраховані відповідно до умов вказаних договорів.

Однак, 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесені зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, а з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом з текстів кредитних договорів, вони укладені: 29.03.2024 та 01.04.2024 зі строком дії 120 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк дії договору є рівним строку кредитуванню. У будь-якому випадку договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 2,5 % в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування, з чим суд не може погодитися.

На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами становлять:

по договору №00567-04/2024 від 01.04.2024

21 210 грн, які нараховані наступним чином:

-за період з 01.04.2024 по 22.04.2024 за ставкою 2,5 % становить 5 775 грн, відповідно розрахунку (10500 грн х 2,5% х 22 дні );

-за період з 23.04.2024 по 29.07.2024 за ставкою 1,5 % становить 15 435 грн, відповідно розрахунку (10500 х 1,5% х 98);

по договору №49616-03/2024 від 29.03.2024

27 880 грн, які нараховані наступним чином:

-за період з 29.03.2024 по 22.04.2024 за ставкою 2,5 % становить 8 500 грн, відповідно розрахунку (13600 грн х 2,5% х 25 дні );

-за період з 23.04.2024 по 26.07.2024 за ставкою 1,5 % становить 19 380 грн, відповідно розрахунку (13600 х 1,5% х 95 дні).

Отже рішення суду в частині стягнення заборгованості за договорами фінансового кредиту №00567-04/2024 від 01.04.2024 та №49616-03/2024 від 29.03.2024 необхідно змінити, зменшивши стягуєму суму заборгованості за відсотками по договору №00567-04/2024 від 01.04.2024 з 31 500 грн до 21 210 грн, по договору №49616-03/2024 від 29.03.2024 з 40 460 грн до 27 880 грн.

Договори, укладені між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданих позивачем договорів №79493596 від 14.03.2024, №2281465 від 03.04.2024, позика надається строком на 30 днів. Дата надання позики - 14.03.2024 (дог. №79493596 від 14.03.2024), 03.04.2024 (дог. № №2281465 від 03.04.2024). Надану позику клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення позики - 12.04.2024 (дог. №79493596 від 14.03.2024), 03.05.2024 (дог. №2281465 від 03.04.2024).(п.2.3. договорів).

Як вбачається з матеріалів справи під час укладання договору №79493596 від 14.03.2024 ОСОБА_1 підписав і погодився з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які обраховані за 30 днів (строк дії договору відповідно п.2.2. договору) і складають 3 024 грн (а.с.60)

Згідно вказаної таблиці обрахунок процентів за 30 днів дії договору розраховувався наступним чином.

16 000 (сума заборгованості за тілом кредиту) х 0,63% (проценти відповідно п.п. 4 п.2.3. договору позики) = 100,8 грн в день.

100,8 (сума нарахованих процентів в день відповідно п.п. 4 п.2.3. договору позики) х 30 (строк позики відповідно п. 2.2. договору позики) = 3024 грн.

Як вбачається з розрахунку, складеного ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.188-191), ОСОБА_1 13.04.2024 сплачено 7 769,60 грн, які зараховано на тіло кредиту, тобто сума заборгованості за тілом кредиту з 14.03.2024 становить 8 230,40 грн.

Разом з тим, пунктом 4 договору позики №79493596 від 14.03.2024, визначено, що сторони відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України домовились про те, що у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики у в останній день строку користування позикою, позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій (у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 договору. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 договору. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.( а.с.57 зворот)

Тобто строк дії договору може бути подовжено, однак не більше, ніж на 90 днів після спливу первісного строку користування позикою.

Отже, проценти відповідно п.4 договору необхідно обраховувати наступним чином.

16 000 (сума заборгованості за тілом кредиту) х 2.5% (проценти за користування позикою відповідно п.2.3. кредитного договору) = 205,76 грн в день.

90 днів (продовжений строк дії договору)

205,76 (сума нарахованих процентів в день відповідно п.2.3. кредитного договору) х 90 (продовжений строк дії договору) = 18 518,40 грн.

Таким чином, проценти за весь час користування кредитними коштами, але не більше 120 днів (30 +90) з дня укладення договору буде складати 18 518,40 + 8230,40 = 26 748,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, під час укладання договору №2281465 від 03.04.2024 ОСОБА_1 підписав і погодився з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які обраховані за 30 днів (строк дії договору відповідно п.2.2. договору) і складають 2 520 грн (а.с.71)

Згідно вказаної таблиці обрахунок процентів за 30 днів дії договору розраховувався наступним чином.

11 200 (сума заборгованості за тілом кредиту) х 0,75% (проценти відповідно п.п. 4 п.2.3. договору позики) = 84 грн в день.

84 (сума нарахованих процентів в день відповідно п.п. 4 п.2.3. договору позики) х 30 (строк позики відповідно п. 2.2. договору позики) = 2 520 грн.

Разом з тим, пунктом 4 договору позики №2281465 від 03.04.2024 визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором.( а.с.68 зворот)

Відповідно до п.6 договору позики №2281465 від 03.04.2024 позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку позики та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, а також відображаються позичальнику в особистому кабінеті.(а.с.69 зворот)

Тобто строк дії договору може бути подовжено після укладення додаткової угоди.

Додаткова угода відповідно до наведених умов договору не укладалась.

Отже, проценти за весь час користування кредитними коштами, але не більше 30 з дня укладення договору будуть складати 2 520 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо застосування до договорів №79493596 від 14.03.2024 та №2281465 від 03.04.2024 умов пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів виходить з такого.

Як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Як встановлено судом з текстів кредитних договорів, вони укладені: 14.03.2024 та 03.04.2024 зі строком дії 120 календарних днів (дог. №79493596 від 14.03.2024) та 30 календарних днів (дог. №2281465 від 03.04.2024) з моменту перерахування кредиту позичальнику. У будь-якому випадку договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 0,63 % та 2,5% в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування.

На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами становлять:

по договору №79493596 від 14.03.2024

14 958,08 грн, які нараховані наступним чином:

-за період з 14.03.2024 по 12.04.2024 за ставкою 0,63 % становить 3024 грн, відповідно розрахунку (16000 грн х 0,63% х 30 дні );

- за період з 13.04.2023 по 22.04.2024 за ставкою 2,5 % становить 2057,60 грн, відповідно розрахунку (8230,40 грн х 2,5% х 10 днів );

-за період з 23.04.2024 по 11.07.2024 за ставкою 1,5 % становить 9876,48 грн, відповідно розрахунку (8230,40 х 1,5% х 80);

по договору №2281465 від 03.04.2024 процентна ставка за весь час кредитування становить 0,75%, а тому до даного договору неможливо застосувати п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором позики №79493596 від 14.03.2024 необхідно змінити, зменшивши стягуєму суму заборгованості за відсотками по договору з 21 736,64 грн до 14 958,08 грн.

Рішення в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами по договору №2281465 від 03.04.2024 слід залишити без змін.

Договір, укладений між ТОВ "СТАРТ ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданого позивачем договору №28840-03/2024 від 23.03.2024, кредит надається строком на 100 днів. Дата надання кредиту 23.03.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту - 30.06.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, під час укладання договору №28840-03/2024 від 23.03.2024 ОСОБА_1 підписав і погодився з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які обраховані за 100 днів (строк дії договору відповідно п.1.2. договору) і складають 50 000 грн (а.с.19)

Згідно вказаної таблиці обрахунок процентів за 100 днів дії договору розраховувався наступним чином.

20 000 (сума заборгованості за тілом кредиту) х 2.5% (проценти відповідно п.1.4.1. договору позики) = 500 грн в день.

500 (сума нарахованих процентів в день відповідно п.1.4.1. договору позики) х 100 (строк позики відповідно п. 1.2. договору позики) = 50 000 грн.

Строк дії договору умовами даного договору не продовжуються.

Отже, проценти за весь час користування кредитними коштами, але не більше 100 днів з дня укладення договору будуть складати 50 000 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо застосування до договору №28840-03/2024 від 23.03.2024 умов пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів виходить з такого.

Як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Як встановлено судом, кредитний договір 23.03.2024 зі строком дії 100 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. У будь-якому випадку договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 2.5 % в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування, з чим суд не може погодитися.

На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами становлять:

по договору №28840-03/2024 від 23.03.2024

36 200 грн, які нараховані наступним чином:

-за період з 23.03.2024 по 22.04.2024 за ставкою 2,5 % становить 15 500 грн, відповідно розрахунку (20 000 грн х 2,5% х 31 день);

-за період з 23.04.2024 по 30.06.2024 за ставкою 1,5 % становить 20 700 грн, відповідно розрахунку (20 000 х 1,5% х 69);

Отже рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором позики №28840-03/2024 від 23.03.2024 необхідно ,змінити зменшивши стягуєму суму заборгованості за відсотками з 47 000 грн до 36 200 грн.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись до суду з позовом, сплатило 3 185,21 грн судового збору (т.1 а.с.1).

Позов задоволено на 78,31%.

Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення з ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 185,21 х 78,31% = 2 494,34 грн.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 сплатив 3 822,26 грн судового збору.

Апеляційна скарга задоволена на 21,69%.

Отже, ОСОБА_1 має право на стягнення з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 822,26 х 21,69% = 829,05 грн.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 494,34 грн, а з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 829,05 грн, то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 2 494,34 - 829,05 = 1 665,29 грн, а також звільнити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від обов`язку сплачувати ОСОБА_2 частину судового збору.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 березня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» заборгованості зі сплати процентів за договором №00567-04/2024 від 01.04.2024, №49616-03/2024 від 29.03.2024 змінити, зменшивши стягуєму суму процентів за кредитним договором №00567-04/2024 від 01.04.2024 з 31 500 грн до 21 210 грн, по договору №49616-03/2024 від 29.03.2024 з 40 460 грн до 27 880 грн, по договору №28840-03/2024 від 23.03.2024 з 47 000 грн до 36 200 грн, по договору №79493596 від 14.03.2024 з 21 736,64 грн до 14 958,08 грн.

Резолютивну частину рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 березня 2025 року викласти в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»:

- 56 200 гривень заборгованості за кредитним договором №28840-03/2024 від 23.03.2024;

- 31 710 гривень заборгованості за кредитним договором №00567-04/2024 від 01.04.2024;

- 41 480 гривень заборгованості за кредитним договором №49616-03/2024 від 29.03.2024;

- 23 188,48 гривень заборгованості за договором позики №79493596 від 14.03.2024;

- 13 720 гривень заборгованості за договором позики №2281465 від 03.04.2024,

а всього 166 298,48 гривень»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 665,29 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов