ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2299/25 Головуючий суддя І інстанції Спесивцев О. В.
Провадження № 22-ц/818/3182/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2025 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої діями чи бездіяльністю відповідачів, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України, в якому просила стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на її користь 67500 грн. як компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2025 року у відкритті провадження було відмовлено.

Суд виходив з того, що такий позов у порядку цивільного судочинства не розглядається.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить задовольнити її апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Справу розглядати за її відсутності згідно ч.2 ст.372 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала першої інстанції не є законною у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, не відповідає положенням Конституції України, діючому законодавству України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вказала, що у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Зазначила, що посилання у оскаржуваній ухвалі на судову практику Верховного Суду, що викладена у Постановах від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 757/6398: 16, від 29 січня 2020 року у справі № 127/3233/19, від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342 І та від 08 березня 2023 року у справі № 570/4129/20 є помилковим, тому що предметом спору у даній справі № 645/2299/25 не є обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплати та пільги дітям війни, інші соціальні виплати, доплати, соціальні послуги, допомоги, захисту, пільг. Суд першої інстанції не з`ясував, що предметом спору у справі №645/2299/25 є відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої діями чи бездіяльністю відповідачів, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з частиною 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року по справі №520/18508/24 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії згідно з вимогами рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996, в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом, в якому просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на її користь 67500 грн. як компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у тривалому з липня 2021 року по квітень 2025 року заниженому нарахуванні її держаної пенсії.

За таких підстав та предмету позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - він за своїм змістом та суб`єктним складом відповідно до ст. 19 ЦПК України підпадає під юрисдикцію цивільного судочинства. З огляду на те, що відповідний адміністративний спір щодо підстав вказаного позову вже був розглянутий у порядку КАС України, тому з урахуванням вказаної норми ч. 5 ст. 20 КАС України позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди має розглядатись у порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, як помилково вирішив суд першої інстанції. Доводи скарги, які спростовують висновки суду першої інстанції, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

Оскільки суд порушив норми цивільного процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, тому відполвідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України колегія суддів скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2025 року-скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 07 липня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.Ю.Тичкова.