Справа № 698/243/25
Провадження № 2/698/190/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 липня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

при секретарі судових засідань Триліс Я.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» через свого представника адвоката Столітній М.М. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 30000,00 грн., тіло кредиту 3000,00 грн., нараховані проценти первісним кредитором - 17100,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 132 календарних днів - 9900,00 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.03.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» укладено електронний договір № 4464209 про надання споживчого кредиту у розмірі 3000,00 грн. строком на 360 днів з 12.03.2024 року по 06.03.2025 року. За цим кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» надало позивальниці ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 . Згідно договору стандартна процентна ставка 2,5% в день, орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредитування складає 99923,40 % річних, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 30000,00 грн.. 06.03.2025 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала.

25.10.2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 25/10/2024, за умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4464209 від 12.03.2024 року.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16.04.2025 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чино, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями пунктів 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі . Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилами ч.ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

У п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Судом встановлено, що 12.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 4464209, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 строком на 360 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту 06.03.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в день.

06.03.2025 року відповідачка не виконала належним чином умови кредитного договору щодо повернення кредиту та нарахованих процентів.

Відповідно до підписаної сторонами таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки до вказаного кредитного договору, період кредитування становить з 12.03.2024 по 06.03.2025, загальна вартість кредиту 30000,00 грн, з яких: 3000,00 грн. сума кредиту, 27000,00 грн. проценти за користування кредитом.

03.05.2022 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як «Фактор» та ТОВ «Лінеура Україна», як «Клієнт» укладено договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло Реєстр боржників кількістю 6091, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4464209 в сумі 21600,00 грн., з яких 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 17100,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1500,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами.

Відповідачці на її електронну пошту було відправлено повідомлення про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» 25.10.2024 року відступило право грошової вимоги.

За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачкою отримано кошти 3000,00 грн., які відповідачкою не повернуті, а тому кошти у розмірі 3000,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», яке набуло право вимоги.

При вирішенні питання щодо нарахування процентів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно картки документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23.12.2023, дата набрання законної сили 24.12.2023.

Тобто, з 24.12.2023 року та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %, а протягом наступних 120 днів (до 20.08.2024) - 1,5 %.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 4464209, строк договору відповідно до п. 1.3 договору - 360 днів, дата погашення кредиту 06.03.2025 року, відповідно до п. 1.4.1. процентна ставка 2,50% за кожний день користування кредитом.

За встановлених судом обставин, умови договоруз 12.03.2024 року по 22.04.2024 року узгоджуються з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в частині визначення максимального розміру денної процентної ставки яка не може перевищувати, зокрема протягом перших 120 днів - 2,5 % у зв`язку з чим процентна ставка нараховується за вказаний період у розмірі 2,5 % та становить 3150,00 грн., а з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року процентна ставка нараховується у розмірі 1,5 % та становить 5400,00 грн..

При цьому, розмір денної процентної ставки в даному кредитному договорі з 21.08.2024 року по 06.03.2025 року не може вважатися узгодженою між сторонами, оскільки не відповідає ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умова договору про 2,5 % з 21.08.2024 року є нікчемною. Проценти з 21.08.2024 року мають бути нараховані на рівні облікової ставки (% річних) НБУ за відповідний період: з 21.08.2024 року по 12.12.2024 року - 13,0%, що становить 123,12 грн. (13%/366 днів = 0,036%., тому 3000,00/100х0,036 = 1,08 грн.); з 13.12.2024 року по 23.01.2025 року - 13,5%, що становить 46,62 грн. (13,5%/366 днів = 0,037%., тому 3000,00/100х0,037 = 1,11 грн.); з 24.01.2025 року по 06.03.2025 року - 14,5%, що становить 50,4 грн. (14,5%/365 днів = 0,040%., тому 3000,00/100х0,040 = 1,20 грн.), Отже, розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 21.08.2024 року по 06.03.2025 року становить 220,14 грн., а в загальному розмірі заборгованість за відсотками становить 8770,14 грн..

Враховуючи, що відповідачка належним чином не виконала обов`язку за кредитним договором, що підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 4464209 від 12.03.2024 року у сумі 11770,14 грн., з яких 3000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8770,14 грн. заборгованість за відсотками.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають задоволенню частково, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідачки на його користь пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 949,58 грн. (розмір заявлених вимог 30000,00 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 11770,14 грн. (39,2 %), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 2422,40 грн. (2422,40 х 39,2 % : 100 % = 949,58).

За правилом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача адвокат Столітній М.М. надав до суду договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, рахунку на оплату №7372-21/03-2025 від 21.03.2025 року на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 р. з яких вбачається, що адвокатом надано професійну правничу допомогу на загальну суму, що підлягає оплаті за послуги адвоката становить 10000 грн..

Проаналізувавши надані суду документи, суд вважає, що такі види послуг адвоката, як: зустріч адвоката та клієнта, надання усної консультації, дослідження наданих клієнтом документів, аналіз чинного законодавства, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, письмова юридична консультація, складання та оформлення інших документів додатків до позовної заяви, представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства, що не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви, складання та оформлення процесуальних документів, проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані позивачу, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Отже, суд виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка понесені позивачем є 4120,00 грн..

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, а саме на суму 1615,04 грн. (4120,00 х 39,2 % : 100 % = 1615,04).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2, ЄДРПОУ 44559822) заборгованість у сумі 11770 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят) грн. 14 (чотирнадцять) коп..

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2, ) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 949 (дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 58 (п`ятдесят вісім) коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1615 (одна тисяча шістост пятнадцять) грн. 04 (чотири) коп..

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко