Справа № 524/8034/25
Провадження №2-о/524/243/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,

УСТАНОВИВ:

26.06.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті.

У обгрунтування заяви зазначено, що після початку повномасшатбного вторгнення на територію України заявниця у травні 2024 року перемістилася у більш безпечне місце. Її чоловік ОСОБА_2 залишився у м. Покровську Донецької області метою захисту свого та сусідського майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 зателефонував сусід ОСОБА_3 та повідомив про загибель її чоловіка. Тіло загиблого знаходилося за адресою АДРЕСА_1 . Через постійні обстріли можливості забрати тіло та поховати не було.

Зазначає, що Покровська міська територіальна громада Донецької області з 23.08.2024 включена до переліку територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.

Місце смерті є територією активних бойових дій, поліція не виїздить, лікарні та органи реєстрації актів цивільного стану не працюють, зафіксувати належним чином факт смерті медичними, реєстраційними, іншими документами, виданими уповноваженими на те органами, немає можливості.

З метою фіксації факту смерті ОСОБА_2 заявниця зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, на що отримала 20.06.2025 відмову за № 550/30.1-35.

Реєстрація факту смерті та отримання свідоцтва про смерть чоловіка необхідні для вирішення питання спадкування.

27.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі, виребувано у заявниці у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 294 ЦПК України, документи на підтвердження інформації про точну адресу, за якою було констатовано смерть померлого чоловіка, якщо констатація відбулася поза межами медичного закладу, копії медичних документів, виданих медичничми закладами, зокрема лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та інші офіційні документи на підтвердження обставин смерті із фіксацією місця, часу і причин його смерті.

30.06.2025 у судове засідання не з`явилась заінтересована особа, повідомлена належним чином про дату, час, місце розгляду справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України.

У судовому засіданні заявниця підтримала подану нею заяву, з підстав викладених у ній. Просила її задовольнити на підставі ст. 317 ЦПК України, встановивши факт смерті ОСОБА_2 .

Заслухавши заявницю, дослідивши заяву з доданими матеріалами, судом встановлене наступне.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введений воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Судом встановлено, що згідно копії паспорта заявниця є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі тимчасово проживає у АДРЕСА_3 , що стверджується довідкою від 10.05.2024 № 1604- про взяття її на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 30.03.2022 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений 30.03.2022 шлюб, про що складений актовий запис № 140.

З пояснень заявниці слідує, що після початку повномасшатбного вторгнення на територію України вона у травні 2024 року перемістилася у більш безпечне місце. Її чоловік ОСОБА_2 залишився у м. Покровську Донецької області з метою захисту свого та сусідського майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 зателефонував сусід ОСОБА_3 та повідомив про загибель її чоловіка. Тіло загиблого знаходилося за адресою АДРЕСА_1 . Через постійні обстріли можливості забрати тіло та поховати не було.

13.05.2025 заявниця зателефонувала двоюрідному брату ОСОБА_4 , жит. АДРЕСА_1 , з проханням знайти можливість поїхати на місце загибелі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у м. Покровськ на вул. Добропільська виявив труп ОСОБА_2 .

Сусіди намагалися викликати органи поліції з метою фіксації загибелі чоловіка заявниці, однак через обстріли поліція не приїхала.

З метою засвідчення зазначеного сусідкою ОСОБА_5 , двоюрідним братом заявциці ОСОБА_4 та другом сім`ї ОСОБА_6 складені акти про смерть та поховання від 05.06.2025, що передані заявниці через додаток «Viber».

14.05.2025 чоловік заявниці похований ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на кладовищі у м. Покровськ Донецької області, на підтвердження чого додані фото місця поховання та тіла померлого.

На думку заявниці, смерть її чоловіка стверджується також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0001041 від 16.05.2025.

Натомість, у зазначеному витязі вказано про надходження 16.05.2025 до чергової частини Покровського РУП ГУНА в Донецькій області повідомлення про обстріл 13.05.2025 населеного пункту, внаслідок чого загинув ОСОБА_2 , який похований місцевими мешканцями на території м. Покровськ. Досудове розслідування триває.

Інших доказів на підтвердження факту смерті не надано.

Покровська міська територіальна громада Донецької області з 23.08.2024 включена до переліку територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.

Як стверджує заявниця поліція у м. Покровську не виїздить у зв`язку із активними воєнними діями, медичні установи та органи реєстрації актів цивільного стану не працюють, а тому зафіксувати належним чином факт смерті медичними, реєстраційними та іншими документами, виданими уповноваженими на те органами, немає можливості. З метою фіксації факту смерті ОСОБА_2 заявниця зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, на що отримала 20.06.2025 відмову за № 550/30.1-35.

Звертаючись до суду, заявниця посилається на ст.317 ЦПК України.

Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлеий із 05 год 30 хв 24.02.2022 на території України, тому зазначений спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.

Як роз`яснив у п.13 постанови № 5 від 31.03.1995 Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану у реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, що достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що подані докази не відповідають критерію достатності на підтвердження смерті особи в певний час і за певних обставин, отже не можна беззаперечно стверджувати про факт смерті особи за обставин, зазначених у заяві.

Інші докази заявницею не надані, у тому числі документи на підтвердження інформації про точну адресу, за якою було констатовано смерть померлого чоловіка ОСОБА_2 , якщо констатація відбулася поза межами медичного закладу, копії медичних документів, виданих медичничми закладами, зокрема лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та інші офіційні документи на підтвердження обставин смерті із фіксацією місця, часу і причин його смерті.

При цьому, суд вважає, що надані копії актів, складені свідками про встановлення факту смерті особи в певний час, надіслані заявниці у додаток "Viber" не є достатніми доказами та не дають змоги дійти суду до висновку про встановлення цієї обставини. Клопотань про виклик та допит зазначених осіб у якості свідків заявницею не заявлялося.

Зважаючи на викладене, додані до заяви документи не дозволяють зробити достовірні та безспірні висновки про настання смерті ОСОБА_2 .

Відомості про характер та ступінь тяжкості поранення особи, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_2 відсутні.

Установити з фото, долучених до матеріалів справи, що тіло померлого належить саме ОСОБА_2 не є можливим.

За таких обставин не виключається вірогідність його поранення, як наслідок достатніх доказів настання смерті цієї особи заявницею не надано.

Суд зауважує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 297 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

У постанові Верховного Суду від 25.10.2023 по справі № 607/1612/23 зазначено, що, вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним. За змістом ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 по справі № 204/7924/23 зазначено, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, що свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч.2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

Так, відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що заявницею не надані достатні докази для достовірних та безспірних висновків про настання смерті ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту смерті.

Водночас, це не позбавляє права ОСОБА_1 можливості звернутися до суду для оголошення ОСОБА_2 померлим відповідно до ст.46 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 4-13, 293, 294, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду для оголошення ОСОБА_2 померлим відповідно до ст.46 ЦК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.П. Мельник