Номер провадження: 22-ц/813/4902/25
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Проперті» та ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд», звернулась до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 , ТОВ «БІІР Проперті» та ОСОБА_3 та просила визнати договір поруки №01-03-23 від 01 березня 2023 року, укладений між ТОВ «БІІР Проперті» та ОСОБА_3 фіктивним та недійсним.

Короткий зміст процесуальні дії у справі здійснених судом першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16 січня 2025 року, матеріали справи №947/32070/24 за вищевказаним позовом передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В даній ухвалі зазначено, зокрема, що за подання до суду позову, в якому заявлено одну вимогу немайнового характеру, необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Крім того, позов не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України оскільки позивачем не зазначено всіх реквізитів сторін та учасників справи, а саме не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

А також, всупереч вимогам п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

05 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» позивач подала клопотання про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати, зазначивши, що у зв`язку із відсутністю достатніх доходів не має можливості сплатити судовий та звертала увагу на положення Закону України «Про судовий збір» у частині застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі. При цьому, в даному клопотанні позивач повідомила, що позов не містить майнових вимог та нею заявлена одна вимога немайнового характеру.

10 березня 2025 року ТОВ «БІІР Проперті», в інтересах якого діє адвокат Сердюков Б.Л., подало до суду першої інстанції заяву, в якій просить повернути позовну заяву позивачу, посилаючись на те, що заява по усунення недоліків подана з пропуском строку визначеного в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а також, що позивачем не усунені недоліки, встановлені судом першої інстанції.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «БІІР Проперті» та ОСОБА_3 про визнання договору недійсним повернено позивачу.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою надати можливість для подання доказів на підтвердження усунення недоліків позовної заяви та у разі незадоволення клопотання про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати, зменшити розмір судового збору із застосуванням коефіцієнту 0,8, оскільки позовна заява подана через підсистему «Електронний суд», посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не надав належної, оцінки всім обставинам справи та доводам, наведеним у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про повернення позовної заяви.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «БІІР Проперті» зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У вказаній цивільній справі апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 липня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу необхідно було сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, а отже такий розмір є помірним, та доказів скрутного становища позивача не надано.

Наведені позивачем у клопотанні від 05 березня 2025року обставини, на думку суду першої інстанції, не є підставою для звільнення від сплати судового збору, в зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не усунуто інші вимоги ухвали про залишення позову без руху.

Так, суд першої інстанції вважав, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, тому відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Однак колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Колегією суддів встановлено, що в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2025 року суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу слід сплатити судовий збір за подання до суду позову, зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в учасників справи, а також визначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції визначив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,2 грн, а повертаючи позовну заяву позивачеві зазначив, що такий розмір є помірним та доказів скрутного становища позивача не надано.

Так, колегія суддів зазначає, що помилкою є позиція суду першої інстанції, щодо визначення в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2025 року суми судового збору, що підлягає сплаті позивачем за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана позивачем в електронній формі через електронний кабінет, тому при визначенні суми судового збору, що підлягає сплаті застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

На необхідності застосування понижуючого коефіцієнту наголошувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року, в якій зазначено, що «…у суду були відсутні підстави вимагати від сторони сплати судового збору без урахування понижуючого коефіцієнта, який підлягав застосуванню, з огляду на те, що позовну заяву було подано в електронній формі через підсистему ЄСІТС «Електронний суд»…».

Щодо відмови в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

У клопотанні від 05 березня 2025 року позивач просила відстрочити, розстрочити, зменшити або ж звільнити її від сплати судового збору, так як через відсутність достатнього доходу не має можливості сплатити судовий збір.

На підтвердження відсутності у позивача доходів за 2024 рік позивачем надано відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05 березня 2025 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05 березня 2025 року за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року ОСОБА_1 отримала наступний дохід: січень 2024 року 144,89 грн та 846,9 грн; березень 2024 року 144,89 грн; жовтень 2024 року 810,24 грн; грудень 2024 року 778,05 грн (а.с. 61).

Тобто, загальний дохід позивача за 2024 рік, відповідно до наданих відомостей, становить 2725,04 грн, а 5% розміру річного доходу 136,25 грн.

Проте судом першої інстанції не здійсненого жодного аналізу наданих позивачем доказів її майнового стану та помилково зазначено, що позивачем доказів свого скрутного становища не надано.

Більше того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не зазначено всіх реквізитів сторін та учасників справи, а саме не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте, відповідно до абз. 4 ч. 8 ст. 14 ЦПК України якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Так, позовна заява подана позивачем в електронній формі через електронний кабінет, тому позивач звільнена від обов`язку зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що всупереч вимогам п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Проте, згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Таким чином, відсутність у позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи фактично свідчить про відсутність таких витрат у позивача та наслідком його не зазначення в позовній заяві може бути в подальшому відмова у відшкодуванні таких витрат.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до порушення норм процесуального права, а отже висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви є передчасними.

Таким чином, не можна визнати обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви з зазначених судом підстав.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький