Справа 572/1228/25
Номер провадження 2/556/630/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2025. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі - Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15.08.2013, від спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , народилася дочка - ОСОБА_3 . Подружнє життя у них не склалося у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 зловживала спиртними напоями. Приблизно через рік, після народження дитини, відповідачка покинула позивача та дитину, та переїхала проживати до батьків у Вараський (колишній Володимирецький) район Рівненської області.

З того часу дитина проживає з позивачем в АДРЕСА_1 . За весь цей час, відповідачка жодного разу не відвідувала, не телефонувала і будь-якої допомоги для дитини не надавала, тобто, взагалі не цікавиться фізичним та психічним розвитком дитини.З врахуванням інтересів дитини, позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним.

Вказаний позов надійшов до суду 06 березня 2025 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Належним чином повідомлена відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Від третьої особим надійшла заява про розгляд справи у їх відсутнсоті.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що від спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_1 .

Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, затвердженого виконавчим комітетом Клесівської селищної ради від 14 лютого 2025 року №25, 07 лютого 2025 року начальником служби у справах дітей Клесівської селищної ради було відвідано сім`ю ОСОБА_1 та складено акт обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 від 07.02.2025, було встановлено, що батько з дитиною проживає в АДРЕСА_1 . Сім`я проживає в житловому будинку, який складається з однієї житлової кімнати, кухні та веранди. Опалення пічне, водопостачання - наявна свердловина. У помешканні створені належні санітарно-гігієнічні умови для проживання дитини. Житлова кімната та кухня умебльовані відповідно до свого призначення, у користуванні є необхідна побутова техніка (холодильник, пральна машина, електричний чайник, тощо).

Умови проживання належні, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: є наявне ліжко, та інші меблі домашнього вжитку, дитина забезпечена усім необхідним для проживання, навчання та проведення дозвілля, дитина забезпечена необхідними речами (сезонним одягом, взуттям, канцелярським приладдям тощо).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 6 класі Карпилівського ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, що стверджується довідкою Клесівського ліцею № 01 від 03.02.2025. Відповідно до характеристики дитини, яка надана навчальним закладом в якому навчається дитина, батько приділяє увагу вихованню дитини, та підтримує зв`язок з вчителями та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори.

ОСОБА_1 працює на тимчасових заробітках. Згідно характеристики, наданої старостою с. Карпилівка, за місцем проживання ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. Має спокійний характер. З 2-х річного віку сам виховує дочку ОСОБА_3 , так як мати дитину покинула. Постійно виїжджає на сезонні роботи. Скарг від сусідів та родичів до селищної ради не надходило.

За результатами візиту фахівців Служби у справах дітей Володимерецької селищної ради від 10.02.2025 за вказаною адресою, встановлено, що в будинку ніхто не проживає. Прибудинкова територія занедбанена, підвір`я заросле, паркан похилений, замок заіжавів. Зі слів сусідки, ОСОБА_4 , що мешкає поряд на перехресті, по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 в будинку не проживає, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, зрідка навідується до помешкання, місцеперебування її на даний момент невідоме. Дочку, ще в малому віці, забрав на виховання та утримання батько. Запевняє, що враховуючи поведінку та спосіб життя матері, існують чинники, що можуть негативно впливати на здоров`я дитини, її фізичний, психічний, моральний стан або інтелектуальний розвиток.

Згідно з інформації, яка надана Вараським районним відділом поліції ГУНП у Рівненській області, згідно з ІКС ІПНП, ОСОБА_2 , була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме: 28.04.2023 за ст. 183 КУпАП (Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) та 06.02.2024 за ст.183 КУпАП (Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). ОСОБА_2 , на профілактичному обліку у Вараському РВП ГУНП у Рівненській області не перебуває.

На даний момент дитині ОСОБА_3 виповнилося 11 років, тому начальником служби у справах дітей було проведено бесіду з малолітньою дитиною. ОСОБА_6 повідомила, що хоче проживати з батьком, що у них добрі взаємовідносини, про що написала відповідне пояснення від 06.02.2025.

Враховуючи думку та бажання самої дитини, виходячи з інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також те, що мати дитини не з"являлася в житті дочки понад 8 років, не підтримувала з нею зв"язок жодним чином, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати суду визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.2 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування, а також те, що відповідачка не заперечує, щоб дочка проживала з батьком, думку та бажання самої дитини, суд вважає, що на даний час проживання дитини з батьком, буде відповідати саме інтересам малолітньої дитини та позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, а тому позов підлягає до задоволення.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81,82,89, 141, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 19, 56, 105, 110, 111, 112, 113,157, 141,160, 161 СК України, ст.ст.31,29 ЦК України, Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, про визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , , за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Котик Л.О.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 до;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, місцезнаходження: селище Клесів, вул. Свободи, 10, Сарненського району Рівненської області, ;