Номер провадження: 22-ц/813/886/25
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш дом Уют» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

28 квітня 2023 року ТОВ «Наш дом Уют» звернулися до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на його користь суму боргу за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 20659,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Наш дом Уют» забезпечує житлово-комунальними послугами, зокрема, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Протягом періоду з 01 травня 2021 року по 28 лютого 2023 року відповідач оплату за отримані житлово-комунальні послуги не вносив в той час як фактично їх отримує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 20659,09 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив у задоволені позову ТОВ «Наш дом Уют» відмовити у повному обсязі, оскільки вважав позов безпідставним та необґрунтованим.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року позов ТОВ «Наш дом Уют» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Наш дом Уют» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 20659,09 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Наш дом Уют» суму сплаченого судового збору 2684,00 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Наш дом Уют» суму витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до позивача в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення позову.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж тридцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 липня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тобто, за відсутності хоча б однієї із вищезазначених умов ухвалення заочного рішення у справі не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повідомлений належним про дату, час і місце засідання суду, призначеного на 17 жовтня 2023 року, так як матеріали справи не містять належних та допустимих доказів причин не отримання скаржником вказаної судової повістки, а саме в матеріалах справи наявне поштове відправлення, яке повернулося на адресу суду першої інстанції без вручення із поміткою працівників пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.64-64зв.).

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення..

Отже, приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі №127/2871/16-ц).

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Крім того, у матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, що надійшов до суду від відповідача 23 серпня 2023 року (а.с.57-61).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки правових підстав для заочного розгляду справи не було, тому заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог ТОВ «Наш дом Уют» про стягнення заборгованості

Колегією суддів встановлено, що ТОВ «Наш дом Уют» забезпечує житлово-комунальними послугами, зокрема, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Так, між ТОВ «Наш дом Уют» та ОСОБА_1 укладені та діють договори про надання житлово-комунальних послуг, а саме:

- договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 07 грудня 2020 року №6/4;

- договір про надання додаткових послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 07 грудня 2020 року № 6/4;

- договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 07 грудня 2020 року № 6/4;

- договір про користування електричною енергією від 07 грудня 2020 року № 6/4.

Згідно з розрахунком, що наданий позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2021 року по 28 лютого 2023 року становить 20659,09 грн.

Відповідно до квитанції від 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 перерахував ТОВ «Наш дом Уют» грошові кошти у розмірі 24380,00 грн із зазначенням у реквізитах «призначення платежу» - №о/р ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 , липень 2023, УБПТ; адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 61).

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

- забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

- інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За обставинами даної справи спір між сторонами виник щодо неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати за надані житлово-комунальні послуги. Тобто, до предмету доказування у даній справі входять обставини, пов`язані зі встановленням факту використання житлово-комунальних послуг, а також факту невиконання та/або неналежного виконання споживачем послуг обов`язку з їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що змагальність цивільного процесу передбачає активну процесуальну позицію сторін в справі та, відповідно, покладає обов`язки на учасників подавати докази, клопотання, заяви, вчиняти відповідні процесуальні дії з метою доведення власної позиції та спростування позиції опонента. Роль суду за концепцією змагального процесу полягає у балансуванні інтересів сторін, сприянні в реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи тощо.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt). Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу (постанова ВС від 25 червня 2020 року у справі №924/233/18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції взяв до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким за період з 01 травня 2021 року по 28 лютого 2023 року сума боргу за фактично отримані відповідачем (споживачем) житлово-комунальні послуги у будинку складає 20659 гривень 09 коп.

Проте, судом першої інстанції не взято до уваги та не надано оцінки долученому відповідачем до відзиву на позовну заяву доказу щодо сплати суми боргу.

Так, згідно з копії квитанції від 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 перерахував ТОВ «Наш дом Уют» грошові кошти у розмірі 24380 грн із зазначення у реквізитах «призначення платежу» - №о/р ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 , липень 2023, УБПТ; адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 61).

Таким чином, на момент розгляду справи судом першої інстанції у відповідача фактично була відсутня заборгованість за надані йому житлово-комунальні послуги, враховуючи вищезазначене колегія судді дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовної заяви.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Щодо розподілу судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 4026,00 грн, що підтверджується квитанцією №7911-2408-9093-4276 від 04 січня 2024 року на суму 1818,00 грн та квитанцією №6101-2418-97361-2062 від 14 січня 2024 року на суму 2208,00 грн.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу

В апеляційній сказі скаржник також просить стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500,00 грн.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що між відповідачем та адвокатом Аверіною В.В. 01 листопада 2023 року був укладений договір №01123 про надання послуг адвокатом та консультаційних послуг, копія якого була залучена до матеріалів справи разом зі заявою про скасування заочного рішення. В рамках виконання зазначеного договору про надання послуг адвоката та адвокатських послуг адвокат представляє інтереси відповідача в зазначеній справі, а саме:

- зустріч з клієнтом для надання консультацій 1 год. 1500,00 грн;

- опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини 1 год. 1000,00 грн;

- складання заяви про скасування заочного рішення суду та подача документу до суду 2 год. 4000,00 грн;

- складання апеляційної скарги на заочне рішення суду та подача документу до суду 1 год. 2000,00 грн;

- всього 12500,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу скаржником у суді апеляційної інстанції надано наступні документи договір №01123 про надання послуг адвоката та консультаційних послуг від 01 листопада 2023 року укладений між ОСОБА_1 , як замовником, та адвокатом Аверіною В.В., як адвокатом, про таке:

п. 1 У Відповідності до статті 59 Конституції України, замовник доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати замовникові правову допомогу, яка включає в себе надання послуг адвоката при представленні інтересів останнього перед судом, органами дізнання та слідства, правоохоронними органами, державними (в тому числі податковими органами) та комунальними органами з будь-яких питань які виникають в ході діяльності замовника.

п. 2.2 Замовник зобов`язаний, зокрема, здійснити оплату послуг адвоката на умовах, визначених згідно додаткової домовленості, якої сторони за договором досягли окремо.

п. 3.4 Розмір оплати послуг адвоката, порядок оплати послуг адвоката та відшкодування витрат адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, визначається сторонами окремо в додатковій угоді до даного договору, відомості якої складають адвокатську таємницю.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегією суддів встановлено, що в п. 3.4 договору №01123 про надання послуг адвоката та консультаційних послуг від 01 листопада 2023 року передбачено, що розмір оплати послуг адвоката, порядок оплати послуг адвоката та відшкодування витрат адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, визначається сторонами окремо в додатковій угоді до даного договору, відомості якої складають адвокатську таємницю.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які додаткові угоди до вищезазначеного договору, у яких, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, визначається розмір оплати послуг адвоката та порядок оплати послуг адвоката.

Колегія суддів не бере до уваги наведені в апеляційній скарзі розрахунки витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відсутність вищезазначеної додаткової угоди не дає можливість суду перевірити зазначені показники з умовами які вказані в додатковій угоді, та взагалі чи укладалась така угода.

Також щодо посилання в договорі №01123 про надання послуг адвоката та консультаційних послуг від 01 листопада 2023 року на те, що відомості додаткової угоди до даного договору складають адвокатську таємницю, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правничої допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI інформація або документи можуть втратити статус адвокатської таємниці за письмовою заявою клієнта (особи, якій відмовлено в укладенні договору про надання правничої допомоги з передбачених цим Законом підстав). При цьому інформація або документи, що отримані від третіх осіб і містять відомості про них, можуть поширюватися з урахуванням вимог законодавства з питань захисту персональних даних.

Відповідно до ст. 10 Правил адвокатської етики, затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року 15 лютого 2019 року, адвокатською таємницею є:

- факт звернення особи за правовою допомогою;

- будь-яка інформація, що стала відома адвокату, адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню, помічнику адвоката, стажисту або іншій особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням), у зв`язку з наданням професійної правничої (правової) допомоги або зверненням особи за правовою допомогою;

- зміст будь-якого спілкування, листування та інших комунікацій (в тому числі з використанням засобів зв`язку) адвоката, помічника адвоката, стажиста з клієнтом або особою, яка звернулася за наданням професійної правничої (правової) допомоги;

- зміст порад, консультацій, роз`яснень, документів, відомостей, матеріалів, речей, інформації, підготовлених, зібраних, одержаних адвокатом, помічником адвоката, стажистом або наданих ним клієнту в рамках професійної правничої (правової) допомоги чи інших видів адвокатської діяльності.

На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі №522/17582/22).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні усі належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не надано додаткову угоду до договору про надання послуг адвоката та консультаційних послуг, також адвокатом не надано жодних пояснень щодо віднесення додатковї угоди, в якій визначається розмір оплати послуг адвоката та порядок оплати послуг адвоката, до адвокатської таємниці, що унеможливлює встановлення умов визначення розмір вказаних витрат, порядок оплати так витрат, що в свою чергу унеможливлює стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш дом Уют» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш дом Уют» (код ; місцезнаходження: вул. Велика Арнаутська, 39, м. Одеса, 65012) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00 гривень (чотири тисячі двадцять шість гривень).

В стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш дом Уют» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький