ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року м. Чернівці Справа № 723/5962/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Бугай В.М.,

позивач/ відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

відповідач/ позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року про призначення комплексної експертизи, постановлену під головуванням судді Яківчика І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив прийняти рішення про поділ майна в натурі, яке є у спільній частковій власності сторін відповідно до третього варіанту розподілу, зазначеного у висновку комплексної інженерно-технічної експертизи №199 від 14.11.2024 року (а.с.2-7).

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, просила позов задовольнити, здійснити поділ та виділ часки спірного будинковолодіння в натурі.

Надалі, 19.05.2025 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано клопотання про призначення судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року клопотання позивача за зустрічним позовом задоволено. Призначено по цивiльнiй справi №723/5962/24 комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу.

Перед експертами поставлено наступні питання:

- надати варіанти розподілу будинковолодіння (житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами) за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку лі. «А», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», гаража літ «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю літ. «Є», вбиральні літ. «Ж», сараю літ. «З», сараю літ. «Л», господарської будівлі літ. «М», літнього душу літ. «Н», огорожі №1 - №6, № 8,9, криниці літ. «Т7», що належать на праві спільної часткової власності Провадження №22-ц/822/655/25

ОСОБА_2 в розмірі 19/24 часток будинковолодіння, що складає 79,2 % та ОСОБА_1 в розмірі 5/24 часток будинковолодіння, що складає 20,8%, відповідно до часток співвласників;

- надати варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,1200 га кадастровий номер :01:005:0182 за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 в розмірі 7/12 часток та ОСОБА_1 в розмірі 5/12 часток, відповідно до часток співвласників;

- надати варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,4100 га кадастровий номер :01:005:0183 за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 в розмірі 7/12 часток та ОСОБА_1 в розмірі 5/12 часток, відповідно до часток співвласників.

Визначено експерту установу, попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, витрати покладено на позивача за зустрічним позовом.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржив таку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, принципів змагальності та диспозитивності.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі судом не зазначено, в чому полягає недостатність висновку експерта, яким матеріалам справи такий суперечить та які порушення допущені в експертизі, поданій з позовною заявою.

Наголошує, що клопотання представника позивача за зустрічним позовом не містить належних обґрунтувань та доказів необ`єктивності поданого ним висновку комплексної експертизи, а тому підстави для призначення ще раз такої ж експертизи не було.

У відзиві на апеляційну скаргу Головко О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що без проведення експертизи з приводу варіантів поділу земельних ділянок вирішити спір не можливо.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань й заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи суд вказав, що оскільки в матеріалах справи міститься експертне дослідження, однак таке проведене без врахування земельних ділянок, які перебувають у спільній власності сторін.

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд дійшов з частковим порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, у грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив прийняти рішення про поділ майна в натурі, яке є у спільній частковій власності сторін відповідно до третього варіанту розподілу, зазначеного у висновку комплексної інженерно-технічної експертизи №199 від 14.11.2024 року (а.с.2-7).

До позовної заяви додано висновок експерта №199, складений 11.09.-14.11.2024 року.

Згідно вказаного висновку вбачається, що: ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0182, площею 0,1200 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , визначена станом на час проведення експертизи, становить 254 748 грн; ринкова вартість житлового будинку садибного типу (з господарськими будівлями та спорудами), розташованого за адресою АДРЕСА_1 , визначена станом на час проведення експертизи, становить 1 452 559 грн; запропоновано три варіанти поділу житлового будинку у відповідності до часток співвласників. Проведення експертизи було доручено судовим експертам Латковському П.П. та Ощипко О.О., які вказали, що обізнані про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, в чому і розписалися (а.с.28-112).

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, просила позов задовольнити, здійснити поділ та виділ часки спірного будинковолодіння в натурі (а.с.139-143).

19.05.2025 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано клопотання про призначення судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

В обґрунтування такого зазначено, що у поданому висновку експерта не міститься дослідження щодо поділу земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0182, площею 0,1200 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , як і не містить питання щодо розподілу земельної ділянки, кадастровий номер :01:005:0183, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка також підлягає поділу, а тому просила призначити комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу та поставити на її вирішення наступні питання: надати варіанти розподілу спірного будинковолодіння у відповідності до розміру часток співвласників; надати варіанти поділу обох земельних ділянок у відповідності до часток співвласників.

Крім цього, в зустрічній позовній заяві, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звертала увагу суду, що подана первісним позивачем комплексна експертиза, яка зроблена на його замовлення не містить підпису одного з експертів та попередження про кримінальну відповідальність такого.

Оскаржуваною ухвалою від 02 червня 2025 року задоволено клопотання позивача за зустрічним позовом та призначено у справі комплексну експертизу з відповідними питаннями (а.с.161-162).

В силу ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України до основних засад (принципів) судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Передбачене ст.ст.12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні суд з`ясовує, зокрема: чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові та відзиві, а також докази, витребувані судом, або причини їх неподання; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про призначення експертизи; вирішує заяви та клопотання учасників справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

В силу п.5, 7, 8 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд:може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 ЗУ «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до положень статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які

входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Викладене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі №496/4851/14-ц.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №905/902/20 (п.6.27), постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №904/3242/18 (п.23), від 07.06.2022 у справі №922/605/15 (п.40.4), від 05.07.2022 у справі №904/3866/21, тощо).

Необхідність призначення судової експертизи в цивільному процесі обумовлена, насамперед, необхідністю з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру, не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення цивільного спору по суті.

Суд вказує на те, що одним із принципів призначення судової експертизи є принцип доцільності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 р. зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з`ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 29 вересня 2021 року у справі №569/4688/15-ц.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не вбачається, яку саме експертизу первинну, повторну чи додаткову було призначено судом у цій справі.

Так, матеріалами справи дійсно встановлено, що при поданні первісного позову позивач ОСОБА_1 подав до суду висновок експерта №199 від 14.11.2024 року.

Учасники справи мають право, крім іншого, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (ч.1 ст.43 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При зверненні із зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , крім здійснення поділу та виділу в натурі частки в спірному будинковолодінні, просила здійснити поділ та виділ спірних земельних ділянок.

Подаючи клопотання про призначення комплексної експертизи просила надати варіанти розподілу спірного будинковолодіння та розподілу земельних ділянок.

Як вже зазначалося вище, висновком експерта (комплексної експертизи) №199 від 14.11.2024 року зроблено дослідження щодо ринкової вартості земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0182 та житлового будинку садибного типу (з господарськими будівлями та спорудами), розташованого за адресою АДРЕСА_1 , запропоновано три варіанти його поділу.

Отже, суд апеляційної інстанції констатує, що зазначений вище висновок не містить відповідей на питання з приводу розподілу земельних ділянок з кадастровими номерами :01:005:0182, площею 0,1200 га, та :01:005:0183 відповідно до часток співвласників, що вказує на необхідність проведення земельно-технічної експертизи з вказаного приводу для вирішення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за первісним та зустрічним позовами.

Саме такими підставами обґрунтовано судом першої інстанції ухвалу суду при задоволенні клопотання ОСОБА_2 .

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Що стосується задоволення клопотання й покладення на вирішення експерта питання з надання варіантів розподілу спірного будинковолодіння, то ухвала суду не містять мотивів необхідності проведення будівельно-технічної експертизи, будь-яких сумнівів у правильності висновку експерта №199 від 14.11.2024 року з цього питання, які були б пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, а тому в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню як немотивована з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні клопотання у вказаній частині щодо призначення такої експертизи виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, які наводить сторона відповідача у зустрічній позовній заяві як на підставу для призначення комплексної експертизи, а саме відсутність підпису одного з експертів під висновком та не попередження такого про кримінальну відповідальність, оскільки як а.с.29 (а.2 експертизи) міститься підпис ОСОБА_4 про те, що судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку по ст.384 КК України, так і на а.с.66 (а.39 експертизи) міститься підпис судового експерта під висновком.

Інших обставин ініціатором клопотання про призначення комплексної експертизи не зазначено, отже підстав для призначення повторної комплексної будівельно-технічної експертизи разом із земельно-технічною у суду першої інстанції не було.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, неповно встановив обставини, які мають значення для вирішення питання про призначення комплексної експертизи, формально поставився до передбачених законом вимог до розгляду заявленого клопотання, а тому у відповідності до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з вирішенням порушеного питання відповідно до наведених вище обґрунтувань.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, 375, ст.376 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року в частині призначення комплексної будівельно-технічної експертизи щодо надання варіантів розподілу будинковолодіння по АДРЕСА_1 скасувати.

У задоволенні заяви про призначення комплексної будівельно-технічної експертизи з наданням варіантів розподілу спірного будинку відмовити.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року в частині призначення земельно-технічної експертизи залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Н. Лисак

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк