Провадження № 2/202/1234/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

позивача - ОСОБА_2 ,

представника позивачів - Коваль О.В.,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - Карабеза В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що 22.05.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Акура, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , на вул. Березинська в напрямку вул. Г. Захарченка м. Дніпро, яка при початку руху не переконалась, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 , під моїм керуванням ОСОБА_1 , в салоні якого знаходилась пасажирка - ОСОБА_2 , після чого автомобіль марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 перекинувся зачепивши автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_6 , з причепом марки Lacitreil, д.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспорті засоби пошкоджені, а ОСОБА_7 , ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження.

Згідно з постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2024 року у справі №191/3183/24 (провадження №3/202/191/2024) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП автомобіль марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА».

На підставі даних протоколів ПАТ «НСК«ОРАНТА» складений страховий акт та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 125 184 грн. 72 коп. Дані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з висновку експерта №9932 від 15.08.2024 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 , кваліфікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 145 687 грн. 03 коп.

Отже, на сьогоднішній день не відшкодовано 20 502 грн. 31 коп.

Крім того, автомобіль марки «Renault Kangoo», д.р.н. НОМЕР_2 , після ДТП не підлягає ремонту тому він знаходився з 08.06.2024 року по 28.10.2024 року на території цілодобової автостоянки, вартість автостоянки складає на загальну суму- 7700 грн.

Також, були оплачені послуги евакуації автомобіля марки «Renault Kangoo», що склало 3 000 грн. та витрати на експертні послуги склали 6000, 00 грн.

Внаслідок ДТП, позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження. На лікування були витрачені грошові кошти у розмірі 2734 грн 55 коп.

Витрати на послуги адвоката склали 12 000 гривень.

Окрім матеріальної шкоди позивачам було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача ОСОБА_5 , оскільки в момент ДТП вони зазнали фізичного болю, страх за своє життя, було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки були змушені докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я.

Завдану моральну шкоду позивачами оцінено у 200 000 гривень.

Просили суд: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 51 936,86 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 200 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 520 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, 31 жовтня 2024 року суддею сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_5 , на який надано відповідь № 876854 від 31.10.2024.

Ухвалою судді від 01 листопада 2024 року прийнято до провадження цивільну справу з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження.

11.12.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом, вказала, що вважає заявлені до неї позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають у задоволенню. Зазначила, щодо відшкодування вартість автостоянки, яку повинен сплатити відповідач, відповідач не визнає з огляду на те, що транспортний засіб не обов`язково повинно було зберігати на платній автостоянці, а також на те, що позивачами надано не зрозумілі квитанції ФОП ОСОБА_8 , в яких маються суттєві невідповідності в датах зберігання транспортного засобу, різні виправлення. Також згідно Єдиного реєстру юридичних осіб ОСОБА_8 виду діяльності як такого - цілодобова автостоянка не має

Також позивачі у позовній заяві просять стягнути з відповідача кошти за сплату евакуації автомобіля в розмірі 3000 гривень, про що надають акт під № 661 від 22.05.2024 року. З даною сумою відшкодування відповідач також не згодна, оскільки згідно з Єдиного реєстру юридичних осіб у ОСОБА_9 виду діяльності як такого - евакуація транспортного засобу не має та і яким чином було проведено розрахунок подачі евакуатора, завантаження, транспортування та розвантаження не відомо.

Щодо відшкодування вартості медикаментів та медичних послуг на які посилаються позивачі у своїй позовній заяві відповідач вказує на те, що його відповідальність була застрахована згідно полісу № 215254914 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» «КРЕДО», яка залишається відповідальною за відшкодування спричиненої шкоди, тому і звертатися з даною виплатою позивачі повинні саме до Страхової компанії. Крім того, фіскальні чеки на придбання ліків, на які посилаються позивачі, не підтверджені листами медичних призначень, будь яких довідок про тимчасову втрату працездатності до суду також не надано.

Що стосується різниці між отриманими страховими виплатами та вартістю матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля у розмірі 20 502, 31 гривень , яку просять стягнути з неї позивачі, то відповідач вказує на те, що її відповідальність була застрахована згідно полісу № 215254914 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» «КРЕДО», яка є відповідальною за відшкодування спричиненої шкоди тому і звертатися з даною виплатою позивачі повинні саме до страхової компанії.

Також згідно заяви приєднання № ОЄО - 215254914 від 20.06.2023 року складеної між ТДВ «СК» «КРЕДО» та страхувальником ОСОБА_10 встановлено, що сторони відповідно до Правил добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту уклали договір «про страхування», де зазначено у п. 2 страховий випадок: подія що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу внаслідок якої настає цивільна відповідальність страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну майну третьої особи. У п.4 вказана розширена страховка - на 500 000,00 гривень.

Зазначила, що під час огляду транспортного засобу автомобіля «Рено-Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , експертом-автотоварознавцем ОСОБА_11 відповідач або її представник взагалі не були запрошені та ніяким чином не повідомлені, що буде проводитися огляд автомобіля «Рено- Кенго» реєстраційний номер НОМЕР_6 , з метою встановлення його вартості відновлювальних робіт. Та й і взагалі не відомо до цього часу чи знаходиться у позивачів у володінні автомобіль «Рено-Кенго» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чи можливо він вже після огляду проданий.

Щодо заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди вказала на те, що позовні вимоги позивачів в цій частині не були підтверджені належними доказами, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вказала про те, що стосується витрат про надання правової допомоги, то взагалі не зрозуміло яким чином вони оцінені, та як саме адвокат оцінює свою працю не розписуючи об`єму виконаної роботи в годинах, а саме скільки б коштувало складання позовної заяви, представництво інтересів позивача у судових засіданнях, чи можливо складання необхідних заяв, клопотань тощо. Представником надумано вказана сума витрат про надання правової допомоги. Просила суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року залучено в якості третьої особи Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо».

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року витребувано від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» докази по справі, які надійшли до суду 05.03.2025 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі.

Позивачі та представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав та просили суд позов задовольнити. Вказали, що залишки автомобіля «Рено-Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2 , продані за суму в розмірі 700 доларів США.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з наведених в відзиві підстав та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином через підсистему «Електронний суд». Заяв та клопотань не надійшло.

Суд, заслухавши позивачів, представника позивачів, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2024 року о 17 годині 10 хвилин в м. Дніпрі на дорозі без назви, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Акура, д.н.з НОМЕР_1 , на перехресті з вул. Березинською, при початку руху не переконалась, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Рено, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого автомобіль Рено перекинувся, зачепивши автомобіль Мерседес, д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 з причепом марки Lacitreil, д.н.з. НОМЕР_4 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_7 власником автомобіля RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2024 року у справі №202/3183/24 (провадження №3/202/191/2024) ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_8 , виданого 24 серпня 2024 року Центрально -Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , актовий запис № 105 від 24 серпня 2024 року та її прізвище після одруження « ОСОБА_13 ».

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ACURA ILX, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» поліс №215254914, сума страхового відшкодування за заподіяну шкоду майну 160 000 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн.. Строк дії договору з 21.06.2023 року по 20.06.2024 року.

Відповідно до заяви-приєднання №DGO-215254914 від 20.06.2023 року страхова сума 500000 грн.

Згідно з висновком №9932 експерта - автотоварознавця за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ (підготовлено для подання до суду) складеного 15 серпня 2024 року експертом ОСОБА_11 , вартість відновлювального ремонту складає 495218 грн.73 коп.

Експерт зазначає, що на підставі «Методики товарознавчої експертизи» вартість матеріальної шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу у випадку, коли вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості автомобіля.

Відповідно до вищезазначеного висновку вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 145687,03 грн. (а.с.32-55).

Як зазначив позивач ОСОБА_1 ПАТ «НСК «ОРАНТА» виплатила позивачу завдану ОСОБА_5 , у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, шкоду в розмірі 125184,72 грн., що підтверджується Випискою по рахунку наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 21.10.2024 року (а.с. 75).

Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02.12.2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21).

Автомобіль Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є фізично знищеним, що вбачається з матеріалів справи, та визнається сторонами спору.

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, який зазначив, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Судом встановлено, що 06.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся з заявами до ТДВ СК «Кредо» про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди за участю ТЗ Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ,та ACURA ILX, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду спричинену здоров`ю та відшкодування шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля.

Відповідно до Звіту №21292/3015536 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «АТЛАНТ ПЛЮС 2018» 31 липня 2024 року, замовник ТДВ СК «КРЕДО», вартість утилізації пошкодженого КТЗ Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , може скласти 90968,28 грн. (а.с.152-154).

Відповідно до Звіту №05-06-24-3В про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 28.06.2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ЯКИМЕНКО Р.М. №21-01-25-1Р від 03.02.2025 року, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу КТЗ Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 523771,45 грн., ринкова вартість автомобілю КТЗ Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , до пошкодження в ДТП складає 213203,00 грн. (а.с.158-173).

Згідно зі Страховим актом №3015536-1 від 30 серпня 2024 року розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється на підставі звіту №05-06-24-3В від 28.08.2024р. та звіту №21292/3015536 від 31.07.2024 року, вартість відновлювального ремонту- 523771,45 грн., ринкова вартість ТЗ на момент ДТП 213203,00 грн.; вартість залишків - 90968,28 грн.; сума страхового відшкодування 125 234,72 грн. ( 213203,00 грн- 90968,28 грн. + 3000,00 грн. (евакуація транспортного засобу)

Відповідно до платіжної інструкції №925737 від 30 серпня 2024 року кошти перераховані ОСОБА_1 (а.с.195)

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на викладені обставини, оскільки автомобіль Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , фізично знищено та Страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 125231,72 грн., з урахуванням ринкової вартості автомобіля до його пошкодження, яка складала 213203,00 грн., що перевищує вартість матеріального збитку, визначеного висновком експерта товарознавця ОСОБА_11 , яка становила 145687,03 грн., залишки автомобіля позивачем продано за 700 доларів США, про що зазначено ним в судовому засіданні, тому суд доходить висновку про те, що Страховою компанією проведено відшкодування в повному розмірі та залишок невідшкодованої матеріальної шкоди спричиненої відповідачем пошкодженням транспортного засобу відсутній, оскільки сума від реалізація відповідачем залишків транспортного засобу, більша ніж не відшкодована шкода, а тому не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачів в частині відшкодування витрат в розмірі 20502 грн. 31 коп. та додаткових витрат позивача на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 6000 гривень.

Позивачами заявлені позовні вимог про відшкодування витрат понесених на евакуацію автомобіля в розмірі 3000 грн., однак, як вбачається із матеріалів справи, зазначені витрати оплачені Страховою компанією, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині відшкодування витрат понесених на оплату цілодобової стоянки з 08.06.2024 року по 28.10.2024 року в сумі 7700 грн., то суд виходить з наступного. У випадку ДТП, витрати на цілодобову стоянку автомобіля, якщо це необхідно для збереження пошкодженого транспортного засобу та зменшення збитків, можуть бути відшкодовані. Це стосується випадків, коли автомобіль неможливо залишити на відкритій місцевості через пошкодження або загрозу подальших збитків.

Страхова компанія, яка відповідає за відшкодування збитків за полісом ОСЦПВ (автоцивілка), зобов`язана відшкодувати обґрунтовані витрати на стоянку, якщо вони були необхідні для збереження пошкодженого автомобіля.

Витрати на стоянку повинні бути обґрунтовані та доцільні. Однак, як вбачається із наданих Страховою компанією копії страхової справи заяви про відшкодування зазначених сум, як і доказів підтвердження необхідності зберігання автомобіля на стоянці позивачами не надавалося, як і не надано суду.

Виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Позивачами заявлені позовні вимоги про відшкодування витрат на лікування в розмірі 2734 грн. 55 коп., то суд виходить з наступного.

Як вбачається із наданих ТДВ СК «КРЕДО» на виконання ухвали суду доказів, ОСОБА_1 звертався до Страхової компанії з заявою про відшкодування витрат на лікування в розмірі 2861 грн., зазначені витрати позивачу не відшкодовані.

Однак позивачами не надано суду належних доказів, щодо понесених витрат. Так фіскальні чеки на придбання ліків, на які посилаються позивачі, не підтверджені листами медичних призначень, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат на послуги адвоката в розмірі 12000 грн., то суд виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Договору про надання правової допомоги адвоката від 28 травня 2024 року, укладеного між адвокатом Коваль О.В. та ОСОБА_1 , предметом договору є: клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги у цивільних, господарських та адміністративних справах з усіма правами захисника. Підготовка заяв та позовних заяв в суди, господарські суду та підтримання в судах в якості представника.

Згідно з Договором про надання правової допомоги адвоката від 28 травня 2024 року, укладеного між адвокатом Коваль О.В. та Шендаковою І.В., предметом договору є: клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги у цивільних, господарських та адміністративних справах з усіма правами захисника. Підготовка заяв та позовних заяв в суди, господарські суду та підтримання в судах в якості представника.

Згідно з квитанцією про сплату за юридичні послуги адвокату від 28.05.2024 року ОСОБА_1 та Шендаковою І.В. оплачено адвокату Коваль О.В. за участь у адміністративній справі відносно водія ОСОБА_5 12000,00 грн.

Із постанови Синельниківського міськрайонного суду від 21 серпня 2024 року у справі №191/3183/24, провадження №3/191/1206/24 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП вбачається, що адвокат Коваль О.В. участь у судовому засіданні не приймала.

Витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Аналогічну правову позицію закріплено у постановах Верховного Суду України від 20.05.2009 у справі № 6-3261св08, від 27.01.2010 у справі № 6-11633св09, від 03.02.2010 у справі № 6-15773св09.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку цивільного судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.

Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачів у цій частині позову.

Крім завданої матеріальної шкоди, позивачі також просять стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн. завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Крім того п. 9 вищевказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд відзначає, що моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, так в результаті ДТП був фізично знищений транспортний засіб який належав позивачу ОСОБА_1 , а позивачка ОСОБА_2 знаходилася в автомобілі під час ДТП та позивачам було спричинено легкі тілесні ушкодженя..

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода це подія, яка виражається у зіткненні двох транспортних засобів під час здійснення ними руху по дорозі загального користування, що призвело до механічного пошкодження даних транспортних засобів.

Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19).

Виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачам підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП, у розмірі 10000, 00 грн.

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивачів щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до їх збагачення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу для задоволення позову, в частині відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а позовні вимоги в частині відшкодування моральної школи підлягають задоволенню частково.

У порядку статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , яким сплачувався судовий збір підлягають відшкодуванню судові витрати від задоволених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 1166,1167, 1187 ЦК України, ст. ст.ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_11 ), третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69068, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, будинок, 34, ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_11 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) в порядку відшкодування моральної шкоди 10000 (Десять тисяч) гривень 00 коп.

В частині відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_11 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) судові витрати по справі у розмірі 100 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар