Справа №2-4093/10
Провадження №2-п/751/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова

в складі:

головуючого судді Діденко А.О.,

за участю секретаря Рак Я.М.,

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача - адвокат Новик Максим Сергійович

позивач - Публічне акціонерне товариство УНІВЕРСАЛ БАНК

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Новика Максима Сергійовича про перегляд заочного рішення від 03 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства УНІВЕРСАЛ БАНК до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.11.2010 у цивільній справі № 2-4093/10 позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 135575,95 грн та судового збору по 677,87 грн з кожного.

20.03.2025 адвокат Новик М.С. в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 03.11.2010, у якій просить: поновити ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 03.11.2010 та прийняти її до розгляду; скасувати заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.11.2010 та призначити справу до розгляду в позовному провадженні.

Заяву мотивує тим, що про існування заочного рішення від 03.11.2010 заявнику стало відомо в лютому 2025 року, коли з її карткового рахунку були списані всі грошові кошти, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 09.10.2024, винесену в рамках виконавчого провадження № 26845184. Її представник ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваного рішення 05.03.2025. Із прийнятим по справі заочним рішенням заявник не погоджується, оскільки обставини справи встановлені не повному обсязі, що не в останню чергу було обумовлено і тим, що відповідач по справі дізнався про прийняття заочного рішення вже після його ухвалення, як результат не міг в ході розгляду справи подати заперечення/відзив на подану позовну заяву, подати заяву про застосування строків позовної давності тощо.

Ухвалою судді від 07.05.2025 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, призначено заяву до судового розгляду.

Ухвалою суду від 03.06.2025 відкладено розгляд справи у зв`язку з необхідністю витребування доказів.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву про перегляд заочного рішення підтримує, просить задовольнити.

Представник позивача та відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, зокрема і щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Суд вважає, що заявником не надано жодних доказів в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення, які можуть бути підставою для перегляду оскаржуваного заочного рішення суду у відповідності до ст. 288 ЦПК України та можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, позиція заявника зводиться лише до непогодження з ухваленим рішенням.

Щодо посилання заявника на те, що вона не була обізнана про розгляд справи у суді, необхідно зазначити наступне.

Згідно заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.11.2010 слідує, що відповідачі у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, про що в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення. Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило, а отже в силу ст. 74 ЦПК України вони вважаються повідомленими про час і місце розгляду даної справи.

Вищезазначені обставини, які зазначено в судовому рішенні, заявником ОСОБА_1 не спростовано та жодних доказів на спростування цим обставин не надано.

Окремо суд зауважує, що в силу пункту 48 розділу 3.1. розділу ІІІ Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, що затверджений наказом ДСА України від 07.12.2017 № 1087, строк зберігання цивільної справи позовного провадження в суді першої інстанції складає три роки.

Згідно зі статтею 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Однак заявником ОСОБА_1 питання про відновлення втраченого провадження не ініціювалося, а тому доводи заявника щодо відсутності в матеріалах справи доказів вручення сповіщень про розгляд справи не є спроможними.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.12.2010 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зі змісту ухвали вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце судового розгляду 03.11.2010 у встановленому законом порядку, про що свідчить його підпис в поштовому зворотньому повідомленні на а.с. 64 та був повідомлений ще відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦК України, про що свідчить розписка на а.с. 68. Зі змісту розписки вбачається, що відповідачку ОСОБА_1 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 та мешкають за однією адресою було зобов`язано вручити судову повістку на 03.11.2010 на 09 год 00 хв (а.с. 13-14)

Крім того, заявником при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Також, з матеріалів справи № 2-4093/10 вбачається, що більша їх частина була знищена за строком зберігання, наявні документи не дають можливості встановити адресу, за якою направлялась вихідна кореспонденція, судові повістки, розписки та зворотні повідомлення у справі відсутні. Однак, заявником не заявлене клопотання про відновлення втраченого судового провадження у відповідності до ст. 489 ЦПК України.

Суд зауважує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Беручи до уваги тривалість строків, що минули з моменту ухвалення заочного рішення, заявник повинен був добросовісно вжити необхідних заходів з метою доведення своєї позиції щодо нібито неотримання сповіщень про розгляд справи. Однак заявник по суті зайняв протилежну позицію, та не ініціюючи відновлення втраченого провадження намагається використати сплив строку зберігання документів для створення можливості скасування судового рішення, ухваленого близько 15 років назад.

Тому, аналізуючи зміст заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, суд не вбачає достатніх обґрунтувань, які можуть бути підставою для перегляду оскаржуваного заочного рішення суду у відповідності до ст. 288 ЦПК України та можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, посилаючись на нібито неврахування судом факт спливу строку дії поруки на час звернення з вимогами до поручителя, ОСОБА_1 не наводить жодних конкретизованих обставин на предмет того, коли саме сплинув на її думку цей строк, та якими умовами договору він був визначений. Тобто незгода із судовим рішенням в цій частині базується не на конкретизованих фактах та доказах, які на думку заявника не врахував суд та які мали істотно вплинути на ухвалення судового рішення, а на абстрактних посиланнях щодо нібито неповноти встановлення судом обставин справи.

Посилаючись на нібито відсутність у матеріалах справи розрахунку заборгованості як на підставу перегляду заочного рішення, заявник не ініціював питання відновлення втраченого судового провадження, а по своїй суті знову ж таки апелює до факту знищення документів за строком зберігання як до підстави скасування судового рішення.

При цьому у заяві про скасування заочного рішення відсутні аргументи на предмет неправильності розрахунку сум до стягнення, наведених у заочному рішенні.

Аналогічна оцінка стосується і посилань заявника щодо нібито відсутності в матеріалах справи первинних документів, які підтверджують заборгованість.

При цьому, у силу частин 1, 2 та 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції на час ухвалення заочного рішення) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення

перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас ані на час ухвалення заочного рішення, ані на час розгляду заяви про перегляд даного заочного рішення, відповідачем ОСОБА_1 не подано жодного доказу в обґрунтування своєї позиції, який би підлягав врахуванню судом по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.11.2010 відсутні, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Згідно ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 258-260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.11.2010 у справі № 2-4093/10 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя А.О.Діденко