Справа № 199/3903/25
(2/199/3000/25)
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

02.07.2025

м. Дніпро

справа №199/3903/25

провадження № 2/199/3000/25

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Костючик В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначивши, що вони з відповідачем по справі з 10.02.1978 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі Виконкомом Добропільської міської ради народних депутатів 13.05.1987 було прийнято Рішення № 175 про відведення відповідачу земельної ділянки № НОМЕР_1 , загальною площею 0,06 га., та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку.

15.07.1987 між ОСОБА_2 та Добропільською міською радою народних депутатів було укладено Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку.

Після закінчення будівництва, 16.02.1994 на підставі Акту про закінчення

будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, було введено в експлуатацію будинок АДРЕСА_1 з надвірними побудовами.

В подальшому, 24.12.2009 відповідач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ№382178, загальною площею 0,0631 га, кадастровий номер :00:019:0022, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №326218822 від 20.03.2023 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Потоцькою М.О. 15.03.2023 було внесено запис про реєстрацію речового права - права власності на закінчений будівництвом об`єкт житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 104,2 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м.

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 13.03.2025 № 18-250313-001, виконаного ТОВ «Регіонзем» ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 , становить 647 719,96 грн.

Оскільки, сторонами не досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна подружжя, шлюбного договору сторонами не укладалося, позивач вимушена звертатися до суду з проханням здійснити поділ спільного майна подружжя.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 28.03.2025 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.07.2025 справу розглянуто по суті та ухвалено рішення.

У судове засідання позивач не з`явилася, її представником адвокатом Горевою К.С. надано заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, стороною якої він є шляхом направлення судових повісток по останньому відомому місцю проживання.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10.02.1978 знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 , актовий запис №2.

За час перебування у шлюбі, а саме 13.05.1987 Виконкомом Добропільської міської ради народних депутатів було прийнято Рішення № 175 про відведення ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_4 , площею 0,06 га., та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку.

15.07.1987 між ОСОБА_2 та Добропільською міською радою народних депутатів було укладено Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку.

Після закінчення будівництва, 16.02.1994 на підставі Акту про закінчення

будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, було введено в експлуатацію будинок АДРЕСА_1 з надвірними побудовами.

На підставі Рішення Добропільської міської ради від 23.12.2009 №5/57-147 ОСОБА_2 24.12.2009 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯИ№382178), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0631 га, кадастровий номер :00:019:0022.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №326218822 від 20.03.2023 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Потоцькою М.О., 15.03.2023 було внесено запис про реєстрацію речового права - права власності ОСОБА_2 (1/1 частки) на закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок АДРЕСА_5 Гараж, Т І Теплиця, У 1 Вбиральня, Д 1 Душ, І Водопровід, II Водопровід, III Водопровід.

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 13.03.2025 № 18-250313-001, виконаного ТОВ «Регіонзем», ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 , становить 647 719,96 грн.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення містяться також у статті 368 ЦК України, в якій зазначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно роз`яснень наданих у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, оскільки право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 104,2 кв.м., житловою площею 67,8 кв.м., набуто сторонами у період перебування ними у шлюбі, тому даний житловий будинок є спільним майном подружжя і належить кожному з них по частці, у зв`язку з чим, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 238,59 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити в повному обсязі.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3 238 (три тисячі двісті тридцять вісім) грн. 59 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 04 липня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_6 .

Суддя О.Б.Подорець