Справа № 471/426/25
Провадження №2/471/245/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"04" липня 2025 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/426/25 за позовом Фермерського господарства «Гончаренко» в особі голови Гончаренка Дмитра Олександровича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «Гончаренко» в особі голови Гончаренка Дмитра Олександровича звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності та припинення спільної часткової власності.

В своєму позові позивач зазначає, що 24 квітня 2003 року між ліквідаційною комісією ВАТ «Братська агропромтехніка» та Фермерським господарством «Гончаренко» був укладений договір купівлі-продажу 45/100 частки комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , Договір № 83 було зареєстровано Універсальною товарно-сировинною біржою в журналі реєстрації біржових угод за № 83. Даний об`єкт був зареєстрований у КП «Вознесенське МБТІ» 21 травня 2003 року, реєстраційний номер 1158248, номер Витягу:602917. Згідно Витягу з ДРРП №55978513 від 25.03.2016 р. право приватної спільної часткової власності зареєстровано за ФГ «Гончаренко». Згідно даних технічного паспорту, нежитловий об`єкт (комплекс) має загальну площу 1180,5 кв. м., а саме: А-1: 82,9 кв.м.; Б-1:1088,6 кв.м.; Г-1:9,0 кв.м.

Фермерське господарство, у встановленому порядку, здійснює повноваження власника та виконує обов`язки власника відносно нерухомого майна 45/100 часток нежитлового приміщення. 17 березня 2025 року ФГ «Гончаренко» звернулося до приватного нотаріуса щодо оформлення договору купівлі-продажу 45/100 частки комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . Нотаріус письмово надала роз`яснення щодо неможливості вирішення питання нотаріально, оскільки договір купівлі-продажу майна на підставі ст.657 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню, а частки інших співвласників було виділено в окреме нерухоме майно. Наразі ВАТ «Братська агропромтехніка» ліквідовано, правонаступника немає.

В зв`язку з цим позивач на сьогодні не може зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача до суду надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, не здійснюється.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

24 квітня 2003 року між ліквідаційною комісією ВАТ «Братська агропромтехніка» та Фермерським господарством «Гончаренко» був укладений договір купівлі-продажу 45/100 частки комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , Договір № 83 було зареєстровано Універсальною товарно-сировинною біржою в журналі реєстрації біржових угод за № НОМЕР_1 (а.с. 15).

Комплекс зареєстрований у КП «Вознесенське МБТІ» 21 травня 2003 року, реєстраційний номер 1158248, номер Витягу:602917.(а.с. 16).

Згідно Витягу з ДРРП №55978513 від 25.03.2016 р. право приватної спільної часткової власності зареєстровано за ФГ «Гончаренко» (а.с 17-18).

ВАТ «Братська агропромтехніка» ліквідовано.

Інші співвласники майна, відповідача по справі, виділили своє майно в окреме нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 41 Конституції України, главою 24 ЦК України встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За приписами 358 статті ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Судом встановлено, що співвласники майна виділили своє нерухоме майно в окрему власність.

Відсутність співвласників у праві спільної часткової власності створює перешкоди і користуванні та розпорядженні майном, тому припинення спільної часткової власності за відсутності інших співвласників є належним засобом захисту прав та визнання права власності як на окремий об`єкт права власності.

Згідно Постанови КЦС ВС від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц:а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не тотожне розпорядження частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Проаналізувавши главу 26 ЦК України, в Постанові ОП КЦС ВС від 10 жовтня 2019 року в справі № 295/4514/16-ц зроблено висновок, що частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не є конкретною часткою майна. Тобто, частка в праві спільної часткової власності та жиле приміщення є окремим об`єктом цивільних прав.

Згідно Постанови КЦС ВС від 09 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17, тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.

Тому в даному випадку відсутні інші співвласники, припинення права спільної часткової власності не порушить права третіх осіб, та не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників, а саме існування спільної часткової власності за юридичною та фізичної відсутності інших співвласників порушує права саме господарства.

Тим чином окрім судового порядку позивач позбавлений можливості захистити свої права та оформити право власності на майно.

Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право приватної власності на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право часткової власності на майно.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Фермерського господарства «Гончаренко» в особі голови Гончаренка Дмитра Олександровича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити .

Припинити право приватної спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна (комплекс) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 1158248 та на 45/100 часток комплексу, що належить Фермерському господарству «Гончаренко» , яке розташоване за адресою: Миколаївська область, смт. Братське вул.. Промислова, 5.

Визнати право власності за Фермерським господарством «Гончаренко» на нежитлові приміщення як на окремі об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та має загальну площу 1180,5 кв.м., а саме : А-1 адміністративна будівля площею 82,9 кв.м., Б-1 будівля для ремонтного обслуговування площею 1088,6 кв.м.; Г-1 вагова площею 9,0 кв.м., Д- навіс; Е навіс; Ж господарча будівля; З господарча будівля; К вбиральня; № 6,10 огорожі; 1 замощення; № 8 басина.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач Фермерське господарство «Гончаренко» в особі голови Гончаренка Дмитра Олександровича, , місце знаходження: вул. Садовського, 24, с-ще Братське, Вознесенський район, Миколаївська область.

Відповідачі: ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

Суддя Гукова І. Б.