Справа № 199/2123/25
(2/199/2485/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 142020,25 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/1111/15-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700,00 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 17 лютого 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року по справі №199/5706/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів було задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №57997667 з виконання рішення суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/5706/18 про з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який виданий державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 01 січня 2022 р. ОСОБА_2 має заборгованість за несплату аліментів на утримання дитини у розмірі 142020 (сто сорок дві тисячі двадцять) грн. 25 коп. По теперішній час заборгованість по аліментам відповідач так і не сплатив.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог по вищевказаній цивільній справі, посилаючись на те, що відповідачу ОСОБА_2 не було відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів та про відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення аліментів. Крім того, розрахунок заборгованості державним виконавцем здійснено без врахування того, що відповідач не працював, а тому має бути нарахований мінімальний розмір аліментів, передбачений законом. Про наявність заборгованості ОСОБА_2 стало відомо після мобілізації, а саме при відкритті рахунку в банку. З моменту, коли відповідачу стало відомо про заборгованість, він вчинив дії для її погашення. звернувся до державного виконавця, повідомив про свої доходи та просив направити постанову про стягнення до військової частини, де він служить, після чого почалися відрахування з заробітної плати ОСОБА_2 .

Позивачем ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив, в якому вона заперечувала проти доводів, вказаних у відзиві, оскільки позивач був присутнім при ухваленні рішення суду про стягнення аліментів від 23.04.2015, таким чином йому було відомо про необхідність сплати аліментів. Також розмір заборгованості не є предметом спору у даній справі .

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/1111/15-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700,00 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 17 лютого 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2018 року по справі №199/5706/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів було задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки, яка видана державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 01 січня 2022 р. ОСОБА_2 має заборгованість за несплату аліментів на утримання дитини у розмірі 142020 (сто сорок дві тисячі двадцять) грн. 25 коп.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України, наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у вказаній постанові уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц, зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Суд вважає, що доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідний період утворилася з вини платника аліментів, матеріали справи не містять. Суд приходить до переконання, що позивачем не надано доказів вини відповідача у виниклій заборгованості, а саме його обізнаності у стягненні аліментів за спірний період, доказів отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, з доводів сторін вбачається, що відбувається погашення заборгованості по аліментам із заробітної плати відповідача. Доказів розміру заборгованості про аліментам станом на час розгляду справи в суді сторонами не надано.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи повну відмову в позові, суд вважає за доцільне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 196 СК України, ст. 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 352 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,- відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В.Руденко