Справа № 182/1507/24
Провадження № 2/0182/776/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравневської сільської ради Нікопольського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Першотравневської сільської ради Нікопольського району про визнання права власності у порядку спадкування.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка їй доводиться бабусею. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянкою, розміром 9,59 га, розташовану в с.Криничувате Нікопольського району Дніпропетровської області, яка померлій належала на підставі Державного акту на право власності на землю, серії ДП № 047390, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації за № 529-р від 27 грудня 2002 року та зареєстрованої в Книзі записів Державних актів на право власності на землю № 39. За життя померла розпорядилась належним їй майном та 27 листопада 2000 року склала заповіт, посвідчений секретарем Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, відповідно до якого земельну ділянку, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю/пай № 145/IV-ДП № 070786, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 18 травня 2003 року, розміром 9,590 гектарів, в межах, згідно з планом, заповіла їй. Після її смерті вона звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у визначений законодавством строк для прийняття спадщини і отримала відповідь за вих. № 81/02-14 від 18 січня 2013 року, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що державний акт про право приватної власності на землю, серії IV-ДП № 070786, був зіпсований та замість нього на цю земельну ділянку, площею 9,590 га, розташовану на території Криничуватської сільської ради, призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, був виданий новий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 047390, виданий 02 липня 2004 року Нікопольською районною державною адміністрацією, тому Перша Нікопольська державна нотаріальна контора не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і для вирішення цього питання їй необхідно звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Тому, на підставі викладеного, позивачка змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, з кадастровим номером :01:014:0145, площею 9,59 гектарів, розташовану на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.50).

Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, при цьому, на адресу суду надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності, при ухваленні рішення суду поклались на розсуд суду (а.с.49).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки по справі ОСОБА_2 (а.с.16). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянкою, розміром 9,59 га, розташовану в с.Криничувате Нікопольського району Дніпропетровської області, яка померлій належала на підставі Державного акту на право власності на землю, серії ДП № 047390, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації за № 529-р від 27 грудня 2002 року та зареєстрованої в Книзі записів Державних актів на право власності на землю № 39 (а.с.6-14). За життя померла розпорядилась належним їй майном та 27 листопада 2000 року склала заповіт, посвідчений секретарем Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, відповідно до якого земельну ділянку, що належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю/пай №145/IV-ДП №070786, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 18 травня 2003 року, розміром 9,590 гектарів, в межах, згідно з планом, заповіла позивачці по справі (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, зі спадкової справи, у визначений законом строк позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом (а.с.35). Однак, 18 січня 2013 року отримала відмову, згідно якої було повідомлено, що державний акт про право приватної власності на землю, серії IV-ДП № 070786, був зіпсований та замість нього на цю земельну ділянку, площею 9,590 га, розташовану на території Криничуватської сільської ради, призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, був виданий новий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 047390, виданий 02 липня 2004 року Нікопольською районною державною адміністрацією. Тому, Перша Нікопольська державна нотаріальна контора не може видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу звернення до суду з позовом послалась на те, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо спадкових прав вона позбавлена можливості.

Суд, з урахуванням поданих стороною доказів, встановив, що земельна ділянка, розміром 9,59 га, розташована в с.Криничувате Нікопольського району Дніпропетровської області, в дійсності, належала померлій ОСОБА_2 , на підставі Державного акту на право власності на землю, серії ДП № 047390, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації за № 529-р від 27 грудня 2002 року та зареєстрованої в Книзі записів Державних актів на право власності на землю № 39 і даний факт у суду сумніву не викликає.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що судом були досліджені всі докази, які підтверджені в судовому засіданні та сумніву не викликають, суд приходить до висновку, що вищевказані обставини для позивачки створюють незручності та позбавляють її права на спадкове майно, що дає суду підстави для прийняття рішення про визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першотравневської сільської ради Нікопольського району про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровим номером :01:014:0145, площею 9,59 гектарів, розташовану на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал