Провадження №2-п/389/6/25
Ухвала

іменем України

01 липня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернявської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2018 у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2018, ухваленим у цивільній справі №2/389/481/18 (ЄУН 389/1418/18) за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 ,позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбан» стягнуто заборгованість за кредитним договором №420/2495-05 від 26.12.2005 у сумі 42065,63 доларів США (що еквівалентно 1 214 216,00 грн за курсом НБУ станом на 24.01.2018) та судовий збір у сумі 16 498 грн 96 коп.

Представник відповідача ОСОБА_2 22.04.2025 звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення, мотивуючи тим, що про існування вказаного заочного рішення ОСОБА_1 дізналася лише 28.03.2025, з моменту відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду та блокування її рахунків. Вказує, що ОСОБА_1 жодних листів, копій позовної заяви з додатками не отримувала та не знала про сам факт наявності справи та судових засідань. Вважає, що неповідомлення ОСОБА_1 у встановленому порядку про розгляд справи, позбавило її права, передбаченого законом, надати суду докази, якими вона могла заперечити проти заявлених позовних вимог. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 вважає, що заявлена сума позивачем до стягнення не ґрунтується на умовах кредитного договору №420/2495-05 від 26.12.2005, а тому не підлягає задоволенню. Вказує, що при винесенні рішення суд не врахував строк позовної давності, та вказана в рішенні заборгованість стягнута після закінчення строку позовної давності звернення до суду з заявленими позовними вимогами. З огляду на викладене, вважає, що заочне рішення підлягає перегляду для забезпечення реалізації права ОСОБА_1 , наданого їй процесуальним законодавством.

Представник відповідача (заявника) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Представником АТ «Сенс Банк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» подала суду заяву, в якій просила залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи №2/389/481/18 (ЄУН 389/1481/18), суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно з ч.4 ст.284 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Так, ОСОБА_1 обґрунтовує поважність пропуску строку встановленого для подачі заяви про перегляд заочного рішення тим, що про його існування вона дізналася лише 28.03.2025, з моменту відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду та блокування її рахунків.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, виконавче провадження №66577391 з примусового виконання виконавчого листа №389/1418/18, виданого 27.11.2018 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, відкрито 19.08.2021. Надалі, у вказаному виконавчому провадженні постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області від 04.10.2023, накладено арешт на кошти боржника.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, суд виходить з наступного.

Встановлений ч.2 ст.284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку попереднього звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, у тому числі з урахуванням визначених процесуальним законом строків.

Право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення судом першої інстанції його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.4 ст.287 ЦПК України).

Строк, як відрізок часу, обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У питанні оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення судом враховуються критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Усталеним у практиці ЄСПЛ є підхід щодо врахування таких обставин при оцінці поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийняті рішень про його поновлення: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

З огляду на сформовані критерії, суд зазначає, що за обставинами цієї справи при вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає оцінці, зокрема, процесуальні дії та поведінка відповідача після отримання інформації про ухвалене рішення.

Оцінивши причини пропуску процесуального строку, зазначені заявником, та встановивши добросовісність його поведінки та процесуальних дій після отримання інформації про ухвалене рішення, суд дійшов висновку, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для перегляду заочного рішення, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Представник відповідача (заявника) зазначав, що ОСОБА_1 копію позовної заяви поштовим відправленням не отримувала, що не дозволило відповідачу ознайомитися з позовними вимогами, реалізувати свої права сторони у справі та унеможливило подання своїх заперечень щодо позовних вимог.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_1 неодноразово направлялися судові повістки про виклик до суду за її зареєстрованим місцем проживанням, однак вказані листи нею отримані не були та поверталися на адресу суду.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в суді, а також їй у встановленому законом порядку надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів (засобами поштового зв`язку), однак в судове засідання відповідачка не з`явилася без поважних причин, відзив не подала, про причини неявки не повідомила, а відтак судом були дотримані процесуальні вимоги для заочного розгляду справи.

Щодо доводів, на які представник відповідача посилається в обґрунтування необхідності перегляду заочного рішення та його скасування, суд зазначає, що доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, всупереч вимогам ст.288 ЦПК України, в даному випадку суду не надано та в заяві не зазначено.

Незгода заявника з судовим рішенням ґрунтується на власній оцінці висновків рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором №420/2495-05 від 26.12.2005, що відповідно може бути підставою саме для апеляційної скарги, а не перегляду заочного рішення.

Суд наголошує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті досягти нового слухання справи та нового її вирішення.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, п.52, ECHR 2003-X).

З огляду на викладене та враховуючи відсутність визнаних судом поважних причин неявки відповідача в судове засідання, а також доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.14, 127, 258-260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2018, залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного судупротягом тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали. В цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва