Справа № 386/307/25
Провадження № 2/386/84/25
Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді - Червоненка Д.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Дудар Л.Є.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав,
31.10.2023 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». На сьогоднішній день діти проживають з матір`ю та її чоловіком, всі обов`язки по вихованню дітей виконує чоловік позивачки ОСОБА_5 ..
Відповідач жодного разу не виконав свій батьківський обов`язок щодо утримання дітей, жодного разу не надав фінансової підтримки дітям, де знаходиться відповідач позивачу не відомо. Хоча вона ніколи не забороняла йому бачитись та приймати участь у вихованні дітей. Тому позивачем було прийнято рішення про звернення до суду , так як необхідно захищати права дітей.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що з початку 2019 року жодного разу не бачила і не спілкувалась з відповідачем, сина ОСОБА_7 той взагалі не бачив, а донька ОСОБА_8 не пам`ятає батька. Відповідач самоусунувся від будь-яких контактів як з нею, так і з дітьми. Наразі сина вона не може зареєструвати за місцем проживання через відсутність згоди батька на це. Просила позов задовольнити.
У судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подавав.
Представник органу опіки та піклування Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явилась, в поданій суду заяві клопотала про розгляд справи у відсутність представника служби, висновок комісії з питань захисту прав дитини додала.
За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, згоду позивачки, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини і дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.01.2021 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.05.2017 року, розірвано.

З характеристики опорного закладу освіти «Катлабузький ліцей» вбачається, що дитина: ОСОБА_3 навчається в 2-Б класі, дівчинка виховуються у повній сім`ї, взаємовідносини у сім`ї доброзичливі, дівчинка відвідує навчальний заклад, мати цікавиться навчанням та вихованням доньки, забезпечує всім необхідним, батько дівчинки ОСОБА_2 жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не спілкувався з класним керівником та з вчителями-предметниками.

Наразі позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який відповідно до наданої характеристики від 04.02.2025 року працює монтувальником шин у ФОП ОСОБА_11 , характеризується позитивно.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.

Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У відповідності до положень статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до наданого суду висновку комісії з питань захисту прав дитини Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.04.2025 року №1, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №73 від 21.04.2025 року, комісія вважає, що не доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , по відношенню до дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Висновок мотивований тим, що діти в складних сімейних обставинах не перебувають, фактів загрози їх життю не виявлено, батько на розгляд комісії не з`явився, а мати не довела, що поведінка батька несе загрозу для життя та здоров`я дітей.

З висновку також вбачається, що позивачка з дітьми та її чоловіком ОСОБА_5 проживають в АДРЕСА_1 та відповідно до акту обстеження умов проживання мають необхідні умови для належного проживання, виховання та розвитку дітей. Обов`язки по вихованню та утриманню дітей виконують позивачка та її чоловік ОСОБА_5 ..

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мають декларації з лікарями Катлабузької амбулаторії ЗПСМ Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, діти здорові, вакциновані за віком.

З`ясувати думку батька дітей про позбавлення його батьківських прав не вдалось внаслідок того, що він не проживає за місцем реєстрації.

Також комісією, з метою з`ясування думки ОСОБА_3 , встановлено, що батьком вона називає ОСОБА_5 (вітчима), в родині панують доброзичливі, теплі стосунки, батьки (мати та вітчим) турбуються про доньку, забезпечують усім необхідним для навчання та розвитку. Дівчинка з теплом говорить про батька ОСОБА_7 (вітчима). Свого біологічного батька ОСОБА_8 не пам`ятає.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи суд не погоджується із висновком комісії з питань захисту прав дитини Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.04.2025 року №1 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адже достовірно встановлено, що упродовж більш ніж п`ять років відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, матеріально їх не забезпечує, не спілкується та не цікавиться їх навчанням, фізичним та духовним розвитком, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, фактично без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки та сина, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому позов задовольняє.

На підставі ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, суд керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України , суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Д. В. Червоненко