Справа № 953/9957/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючої судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Максимовської Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку спадкування,-
Позивачі є спадкоємцями першої черги (дружина та дочка померлого), внаслідок чого у відповідача виникло зобов`язання перед ними, як спадкоємцями ОСОБА_4 .
Позивачі звернулись до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, посилаючись на відсутність безспірності.
З посиланням на положення ст.ст.192, 524, 533, 1216, 1219 України, позивачі просили задовольнити заявлені позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_3 у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечував, при цьому не заперечував факт написання розписки, відсутності виконання своїх зобов`язань, з посиланням на непередбачувані обставин у вигляді військового стану та обстрілів м.Харкова. Проте зазначав, що позивачами не надано належних та допустимих доказів прийняття ними спадщини, після смерті ОСОБА_4 .
Також вказав, що неналежне виконання ним зобов`язання не може випливати із розписки, оскільки між ним та ОСОБА_4 , не укладено в установленому законом порядку договору.
В наданій розписці іде мова про обов`язок передання квартир, а не майнових прав на квартири, в будинку який будується. У разі невиконання забудовником взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатація, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.
З урахуванням наведених заперечень просив в задоволені позову відмовити.
Ухвалами суду було відкрито провадження у справі, справа призначена до судового розгляду, задоволено клопотання про участь в режимі відеоконференції..

Позивачі та їх представник у судові засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

За ч.5, ч.6, ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

За ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Повістка була вручена представнику позивачів, адвокату Гумен С.М., який має електронний кабінет, що свідчить про належне повідомлення.

Представник позивачів - адвокат Гумен С.М., через електронний суд, подав заяву про розгляд справи без участі позивачів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно копії розписки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_4 24.06.2021р. передав відповідачу грошові кошти в сумі 42790 дол. США в рахунок сплати за квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Квартири повинні бути передані у власність ОСОБА_4 до 31.03.2022р. При переданні квартир розписка підлягає поверненню відповідачу.

Оригінал розписки суду не наданий.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Із копії свідоцтва вбачається, що за життя 07.08.1993р. ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_5 , яка змінила прізвище на ОСОБА_1 . Даних, що вказаний шлюб не був розірваний на час смерті ОСОБА_4 суду не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася дочка ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно постанови приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2024р., вбачається що 23.09.2024р. до нотаріуса звернулись з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - ОСОБА_1 (дружина померлого )та ОСОБА_6 , яка діє на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 (дочка померлого) на спадкове майно , яке складається з 42790 дол. США.

Проте із поданої розписки, нотаріус не зміг встановити безспірність, внаслідок чого відмовив у видачі свідоцтва.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , доказів прийняття ОСОБА_1 у встановленому законом порядку спадщини, суду не надано.

Із постанови нотаріуса вбачається, що ОСОБА_1 та померлий зареєстровані за різними адресами. Так, згідно постанови нотаріуса та даних довідки про місце реєстрації, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , тоді як місце реєстрації та проживання ОСОБА_4 вказана адреса: АДРЕСА_4 .

Отже доказів прийнята спадщини ОСОБА_1 , у встановлений законом строк, після смерті спадкодавця, суду не надано.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час смерті ОСОБА_4 була неповнолітньою, внаслідок чого за положенням ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, за відсутності відмови від прийняття спадщини.

Проте суду не надано доказів наявності або відсутності спадкової справи, після смерті ОСОБА_4 , наявності або відсутності заповіту, інших спадкоємців, відсутності відмови від прийняття спадщини.

Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаних обставин не підтверджує, оскільки належними доказами кола спадкоємців, прийняття або відмову в прийняття спадщини є спадкова справа, відповідні витяги з реєстрів спадкового, актових записів, проте вказані докази суду не надані, клопотань про їх витребування не заявлено.

Відповідно до ч.1 , ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За положенням ст. ст.77 , 79, 80 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц)

У ситуації, коли позивач не довів права на позов у матеріально-правому сенсі, суд не вправі робити висновок по суті позовних вимог про правомірність або неправомірність дій відповідача, чинність або дійсність укладеного правочину тощо (Постанова ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 761/310/17).

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено:

1.1. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

1.2. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

1.13. Місце відкриття спадщини підтверджується:

витягом з реєстру територіальної громади;

довідкою про реєстрацію місця проживання спадкодавця;

іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (рішення суду, документи, до яких вносились відомості про місце проживання тощо).

2.2. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

3.20. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується:

витягом з реєстру територіальної громади;

довідкою про реєстрацію місця проживання;

іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).

4.4. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти.

Вказані обставини, при відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, підлягають доказуванню у судовому порядку, оскільки входять до предмета доказування щодо спадкування, із наданням належних доказів.

Належним та достатнім доказом прийняття спадщини, кола спадкоємців, а також спадкування за законом чи за заповітом, перебування спадкодавця на час смерті та на час написання розписки у шлюбі, є відповідні витяги з державних реєстрів - спадкового, актових записів, реєстру територіальних громад, а також спадкова справа (за її наявності).

Проте позивачами відповідних доказів не надано.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За ч.1 ст. 83 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Цивільний процес ґрунтується на змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачами, не надано належних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених вимог, не вчинено всіх належних від них дій спрямованих на отримання доказів, в тому числі подання клопотання про їх витребування.

За недоведеністю заявлених вимог, в задоволені позову, суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись 10, 11, 12, 13, 76, 77, 79, 83, 84, 89, 174, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), до ОСОБА_3 АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення коштів в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлений 03.07.2025р.

Суддя Бородіна Н.М.