РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/20357/23

Провадження № 22-ц/4815/652/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Шимків С.С.,

судді: Ковальчук Н.М., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання Маринич В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року (ухвалене у складі судді Ковальова І.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом приведення меж земельної ділянки у відповідність до меж земельної ділянки та усунення накладки, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом приведення меж земельної ділянки у відповідність до меж земельної ділянки та усунення накладки, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, стягнення судових витрат.

Позов обґрунтовував тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який успадкував після смерті матері ОСОБА_3 .

Іншим співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 був його брат ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якого він прийняв спадщину.

ОСОБА_4 належало 45/100 часток у праві власності на житловий будинок.

Також ОСОБА_3 належали на праві власності дві земельні ділянки в АДРЕСА_1 , а саме земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та земельна ділянка площею 0,947 для ведення особистого підсобного господарства.

Вказані земельні ділянки належали ОСОБА_3 на підставі рішення Рівненської міської ради № 210 від 27.03.1997 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність".

Під час оформлення права власності на спадкове майно, приватним нотаріусом зроблено запит в Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про присвоєння кадастрових номерів вказаних вище земельних ділянок.

Землевпорядником ГУ Держгеокадастру у Рівненській області усно повідомлено, що згідно інформації та технічної документації земельні ділянки, що належать йому та земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0091, що належать ОСОБА_2 налягають одна на одну.

Тому отримати витяг про присвоєння кадастрових номерів на земельні ділянки та отримати свідоцтва про право на спадкове майно земельні ділянки він не має змоги.

Зазначав, що відповідно до схеми розташування будівель та споруд, що входить до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , від 13.09.1988 року гараж розміщений на ділянці, що перебувала у власності ОСОБА_3 , та жодним чином не налягала на суміжну (сусідську) земельну ділянку.

Вказане налягання фактично вчинив відповідач при внесенні відомостей у Державний земельний кадастр, а внести виправлення (коригування) до технічної документації земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 останній відмовився.

Межі земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0091, що належить відповідачу не відповідають ні фактичному розташуванню в геодезичних координатах (реєстрації), ні координатам, зазначеним в технічній документації на цю ділянку. Накладення вказаної земельної ділянки на цю земельну ділянку не дає йому можливості виготовити технічну документацію по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та внести дані до Державного земельного кадастру.

Просив суд, з урахування збільшених позовних вимог, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом приведення межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:005:0091 у відповідність до меж земельної ділянки останньої та усунення накладки сумарною площею 5,5 кв.м. згідно висновку експерта №240410/1_ФМ від 22 квітня 2024 року судової земельно-технічної експертизи; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000га серії АЯ №691956 від 01.04.2005 р., виданий ОСОБА_5 Рівненською міською радою 19.01.2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №43, якій присвоєно кадастровий номер :01:005:0091, та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0091 в Державному земельному кадастрі; витрати в справі покласти на відповідача.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом приведення меж земельної ділянки у відповідність до меж земельної ділянки та усунення накладки, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, стягнення судових витрат - відмовлено.

Рішення мотивовано недоведеністю позовних вимог, оскільки: відповідач набув право власності на земельну ділянку відповідно до вимог закону; реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не оскаржувалася та незаконною не визнавалася; позивач не мав претензій щодо виготовлення технічної документації батьком відповідача, не висловлював заяв щодо невідповідності чи неправильності координат та їх виправлення. Будучи суміжним власником, погодився з межами земельної ділянки.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі покликається на висновок експерта № 240410/1_ФМ судової земельно-технічної експертизи від 22.04.2024 року, яким встановлено накладення межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0091 на будівлі та споруди будинковолодіння, розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , зокрема на будівлю гаража 4,9 кв.м., на будівлю навісу 0,6 кв.м.

Висновок експерта відповідає вимогам ст. 72, 102 Цивільного процесуального кодексу України. Підстав вважати висновок експерта недопустимим доказом не має, а тому такі покликання відповідача не заслуговують на увагу.

Межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0091, що належить відповідачу, не відповідають ні фактичному розташуванню в геодезичних координатах (реєстрації), ні координатам, зазначеним в технічній документації на цю ділянку.

Накладення вказаної земельної ділянки на його земельну ділянку не дає можливості виготовити технічну документацію по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та внести дані до Державного земельного кадастру.

Просить суд скасувати рішення Рівненського міського суду від 06 лютого 2025 року та ухвалити нове про задоволення позову.

05 травня 2025 року ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому той покликається на законність рішення суду.

Вказує, що матір позивача ОСОБА_3 , не зареєструвала у встановленому порядку право власності на виділені їй рішенням Рівненської міськради №210 від 27.03.1997 р. "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" земельні ділянки площею 0,10 га та 0,947 га в АДРЕСА_1 , державного акту на право приватної власності не замовляла і не отримувала. Формування земельних ділянок, проекти землеустрою щодо них, виготовлення технічної документації на земельні ділянки не здійснювались. Тобто, земельні ділянки залишились несформовані і не витребувані по даний час.

Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Рівненської міської ради (двадцять друге скликання) від 27 березня 1997 року № 210 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" передано у приватну власність безоплатно ОСОБА_3 (мати позивача) земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель площею 1000 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; а також земельну ділянку для проведення особистого підсобного господарства, площею 947 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.08.2000 року, серії НОМЕР_1 (а.с. 6, том 1).

За даними спадкової справи № 7-2022 (зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 69197504 від 23.02.2022 року) після смерті ОСОБА_3 , 1926 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем, який прийняв спадщину, станом на 23 лютого 2022 року, є ОСОБА_1 (а.с. 7, том 1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 лютого 2023 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онищук І.М. та зареєстрованого в реєстрі за р. №39 вбачається, що спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , 1926 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є: її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає в АДРЕСА_1 в розмірі 55/100 часток та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає в АДРЕСА_1 , в розмірі 45/100 часток. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Бойко Н.П. 23.04.1982 за р.№2-2333 (55/100 часток) та на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Бойко Н.П. 2010.1983 за р. № 2-7720 (45/100 часток), зареєстровано комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі № 34 за реєстровим № 57-5511. Житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами складається в житлового будинку, позначеного за планом земельної ділянки "А-1", загальною площею 153,5 кв.м., житловою площею 84,5 кв.м. та надвірних будівель: гаража "Б", господарської будівлі "В", навіса "Д", вбиральні "Ж" огорожі №1, воріт №2. Свідоцтво про право на спадщину на 55/100 часток управі власності на вказаний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами видано ОСОБА_1 . Право на 55/100 часток у праві власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами підлягає державній реєстрації. Спадкова справа №7/2022 (а.с. 94, том 1).

Як вбачається з запиту приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу І.М. Онищук № 64/02-14, адресованому ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, на підставі ст. 4 Закону України "Про нотаріат" та у зв`язку з відкриттям спадщини після смерті ОСОБА_3 , 1926 р.н., нотаріус просить провести роботи з присвоєння кадастрового номера земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_3 на підставі рішення Рівненської міської ради № 210 від 27.03.1997 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" (а.с. 9, том 1).

Власником сусідніх земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:091 та :01:005:0092 є відповідач ОСОБА_2 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 грудня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1813 вбачається, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , у тому числі з урахуванням частки спадщини, від якої відмився син померлого ОСОБА_6 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , належної померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 17.08.2005 року, р.№4-722 та на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА №691956, виданого Рівненською міською радою 19.01.2006 року, зареєстрованої в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №43. Розмір земельної ділянки 0,1000 га. Кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0091 (а.с. 57, том 1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 288858263, дата формування 07.12.2021 вбачається, що ОСОБА_2 07.12.2021 року зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0091, площа (га): 0,1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1813, виданого 07.12.2021 року приватним нотаріусом Сивоглаз С.С. Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області (а.с. 59, том 1).

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 грудня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1814 спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , у тому числі з урахуванням частки спадщини, від якої відмився син померлого ОСОБА_6 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , належної померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою рівненською державною нотаріальною конторою 17.08.2005 року, р.№4-722 та на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА №691957, виданого Рівненською міською радою 19.01.2006 року, зареєстрованої в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №44. Розмір земельної ділянки 0,0493 га. Кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0092.

Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0092, площа (га): 0.0493 зареєстровано ОСОБА_2 07.12.2021 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер: 1814, виданого 07.12.2021 року приватним нотаріусом Сивоглаз С.С. Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 288876243, дата формування 07.12.2021 року (а.с. 65, том 1).

03 лютого 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у письмовій формі, звернулися з пропозицією до власника сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:091 ОСОБА_2 , у якій зазначали, що під час виконання робіт по присвоєнню кадастрових номерів землевпорядником ГУ Держгеокадастру у Рівненській області повідомлено, що їх земельні ділянки налягають одна на одну, зокрема будівля належного ОСОБА_1 та ОСОБА_4 гаража знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2 , у зв`язку з чим останній протягом 10 днів повинен подати до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області заяву про внесення виправлень (коригування) до технічної документації його земельної ділянки (а.с. 93-94, том 1).

У письмовій відповіді ОСОБА_2 від 08.02.2023 року на вищезазначену пропозицію останній повідомив, що згідно технічної документації на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0091 та :01:005:0092 будівля належного ОСОБА_1 та ОСОБА_4 гаража не знаходиться на його земельній ділянці, а тому підстав для внесення виправлень (коригування) в його технічну документацію немає (а.с. 92, том 1).

ОСОБА_1 , вважаючи порушеними свої права власника земельної ділянки накладенням на його земельну ділянку сусідньої земельної ділянки, яка належна ОСОБА_2 звернувся для відновлення своїх прав до суду.

Відповідно частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої та сьомої статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вищевказані положення кореспондуються із положеннями статті 78 ЗК України, згідно якої право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до частини третьої статті 79 ЗК України право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частинами першою та другою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до вимог частини першої статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

За змістом частини першої статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Як вбачається з матеріалів справи мати позивача ОСОБА_3 отримані на підставі рішення Рівненської міської ради від 27 березня 1997 року № 210 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель площею 1000 кв.м. та для проведення особистого підсобного господарства, площею 947 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 у встановленому порядку не сформувала, право власності на вказані земельні ділянки не оформляла, Державний акт на право приватної власності не замовляла і не отримувала. Виготовлення технічної документації на земельні ділянки ОСОБА_3 не здійснювалося, тому фактично земельні ділянки залишилися несформованими.

Батьком відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 успадковано право власності на земельні ділянки після смерті його матері ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.08.2005 року, ВСІ № 871107 (а.с. 70, том 1).

В свою чергу, ОСОБА_7 на виконання рішення Рівненської міської ради від 10 липня 1997 року № 220 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність", яким передано їй у приватну власність безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель, площею 1000 кв.м., а також для ведення особистого підсобного господарства, площею 478 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 належним чином оформила право власності на земельні ділянки Державним актом на право приватної власності на землю, виданим Рівненською міською радою народних депутатів 27 серпня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 705 (а.с. 69, том 1).

З протоколу погодження та встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність гр. ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 від 14 липня 1998 року, що входив до технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю, яка виготовлена Рівненським міським бюро технічної інвентаризації у 1998 році вбачається, що межа земельної ділянки, позначена на плані від А до Б проходить по суміжності з землями гр. ОСОБА_3 по огорожі в південно-східному напрямку протяжністю 20,50 м. Поліщук О.Ф. погоджено межі земельної ділянки, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 90, том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема схеми розташування будівель та споруд у технічному паспорті на житловий будинок ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 від 13.09.1998 року, реєстровий номер 34-57-5511 (а.с. 14, том 1), схеми розташування будівель та споруд у технічному паспорті на житловий будинок ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 від 16.06.2022 року, реєстровий номер 34-57-5511 (а.с. 15, зворот, том 1), фотографій земельних ділянок сторін (а.с. 121, фото № 1, 2, 3, том 1), гараж позивача знаходиться на межі земельних ділянок, фактично його стіна проходить по межі земельних ділянок сторін.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів протиправної зміни відповідачем конфігурації належної йому земельної ділянки, внаслідок чого могло відбутися накладення такої земельної ділянки на земельну ділянку позивача, яка розміщена під його гаражем, останнім не надано, а судом не встановлено.

Покликання апелянта на висновок експерта №240410/1_ФМ складеного 22 квітня 2024 року судовим експертом Фурсовичем М.О., яким встановлено, що межа земельної ділянки кадастровим номером :01:005:0091 накладається на будівлі та споруди будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , 2 апеляційним судом відхиляється.

Наявний у матеріалах справи висновок експерта №240410/1_ФМ від 22.04.2024 року, відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

За загальним правилом, висновок експерта є лише одним із видів доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, місцевий суд врахував вказане вище та прийнявши до уваги положення статті 77 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відхилення висновку експерта №240410/1_ФМ від 22.04.2024 року як неналежного доказу на підтвердження позовних вимог, оскільки він суперечить встановленим обставинам справи, які наведені вище.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 569/13527/22 щодо відхилення висновку експерта як неналежного доказу у справі.

За встановлених обставин, зокрема факту належної реєстрації відповідачем та попередніми землевласниками права власності на належну відповідачу земельну ділянку, з погодженням меж такої ділянки з суміжними землекористувачами, та недоведеністю факту накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.