Номер провадження: 22-ц/813/831/25
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.

27 жовтня 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Доніної Л.А. про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі №947/10271/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року скасовано у частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди. Постановлено у цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнено з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 17548,15 гривень. У задоволені інших позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року у частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди змінено, виклавши його мотивувальну частині в редакції цієї постанови. Здійснено розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року у задоволені вимог представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Доніної Л.А. про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 30793,75 грн відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30793,75 грн, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні стягнення витрат на професійна правничу допомогу, оскільки надані позивачем документи про оплату понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є достатніми для підтвердження факту оплати позивачем цих витрат.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж тридцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 липня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з такого.

Інтереси ОСОБА_3 у суді першої інстанції представляла адвокат Доніна Л.А.

До позову було надано копію договору про надання правової допомоги від 26 квітня 2023 року та ордер серії ВН №1242931 від 26 квітня 2023 року, на підтвердження повноважень представника позивача.

Відповідно до акту від 18 травня 2023 року приймання-передачі наданої правової допомоги за договором загальна вартість наданих послуг склала 30793 гривень 75 копійок.

Разом з тим, документів, що свідчать про оплату наданих послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_3 дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення не містять.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги довідку №40 від 18 травня 2023 року (а.с.93), оскільки вона не є розрахунковим документом, квитанцією до прибуткового касового ордера, платіжним дорученням з відміткою банку, яка б в законному порядку підтверджувала оплату наданих послуг.

За таких обставин, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення вимог представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 30793,75 грн.

Проте з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність.

У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форми та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до пункту 1 Розділу 1 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 (далі Положення № 13) положення розроблено відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими надавачами платіжних послуг та їх комерційними агентами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (далі Положення № 148).

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає підстави дійти висновку про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа.

Враховуючи викладене, предметом дослідження в цьому випадку є обсяг фактично виконаних адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, вказаних у розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, а не облік отриманого адвокатом доходу та його оподаткування.

З огляду на викладене, а також те, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, колегія суддів дійшла висновку про те, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Крім того, ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

При виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин колегією суддів враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року по справі №727/4597/19 та від 15 вересня 2021 року по справі №440/4206/19.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення на користь скаржника понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, з тих підстав що надана довідка №40 від 18 травня 2023 року (а.с.93) не є розрахунковим документом, квитанцією до прибуткового касового ордера, платіжним дорученням з відміткою банку, яка б в законному порядку підтверджувала оплату наданих послуг.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу скаржником у суді першої інстанції надано наступні документи:

- договір про надання правової допомоги від 26 квітня 2023 року укладений між Доніною Л.А., як адвокатом, та ОСОБА_4 , як довірителем, відповідно до якого:

п. 1.1 Адвокат бере на себе зобов`язання надавати довірителю необхідну правову допомогу та представляти його інтереси в судах України у справі цивільного судочинства за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди…

п. 5.1 Довіритель зобов`язується оплатити адвокату гонорар (вартість отриманих юридичних послуг) в додатково погодженому сторонами розмірі. Гонорар може бути збільшено виключно за домовленістю сторін з урахуванням складності та об`єму роботи, що не можливо було передбачити під час укладення цього договору.

п. 5.3 Оплата гонорару та витрат здійснюється довірителем на підставі рахунку в готівковій або безготівковій формі;

- акт прийому-передачі робіт від 18 травня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , з одного боку, та адвокат Доніна Л.А., з іншої сторони, склали даний акт про те, що згідно умов договору про надання юридичних послуг від 26 квітня 2023 року, адвокат за даним актом прийому-передачі передає довірителю належно виконану роботу (юридичні послуги), яка пов`язана із розглядом даної цивільної справи, загальною вартістю 30793,75 грн:

- надання правової консультації з питань відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в тому числі відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність 1 год. 1875,00 грн;

- вивчення матеріалів позову ОСОБА_2 2 год. 3750,00 грн;

- складання клопотання про розгляд справи №947/10271/23 за правилами загального позовного провадження, 2 аркуші 1 год. 1875,00 грн;

- пошук та вивчення практики Верховного Суду в аналогічних справах 4 год. 7500,00 грн;

- складання відзиву на позов ОСОБА_2 (9 арк.), попереднього розрахунку судових витрат (3 арк.) 3 год. 5625,00 грн;

- подача відзиву до суду 0,25 год. 468,75 грн;

- ознайомлення з матеріалами справи №947/10271/23, в тому числі відзивом на позов ПАТ «НАСК «Оранта» - 2 год. 3750,00 грн;

- участь представника в судових засіданнях 3 год. 5262,00 грн;

- відправлення процесуальних документів іншим учасникам справи поштою, канцелярські та інші супутні витрати 325,00 грн;

- довідку №40 від 18 травня 2023 року видану адвокатом Доніною Л.А. Винокур Л.В., що вона згідно умов договору про надання юридичних послуг від 26 квітня 2023 року, дійсно здійснила оплату послуг адвоката Доніної Л.А. в розмірі 30793, 75 грн, пов`язаної із розглядом судом справи №947/10271/23.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Щодо надання правової допомоги у вигляді попереднього розрахунку судових витрат, колегія суддів зазначає, що фактично попередній розрахунок є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такого розрахунку не підлягають відшкодуванню.

На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в додатковій постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року №758/11022/21 (61-5457св24).

Щодо надання правової допомоги у вигляді участі представника в судових засіданнях, з розрахунком витраченого часу 3 години, колегія суддів зазначає, що фактично представник скаржника брала участь в одному судовому засіданні 03 жовтня 2023 року, яке тривало менше однієї години, тому дані витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції не можуть бути відшкодовані, оскільки вони не є обґрунтованим.

Щодо надання правової допомоги у вигляді ознайомлення з матеріалами справи №947/10271/23, в тому числі відзивом на позов ПАТ «НАСК «Оранта», з розрахунку витраченого часу 2 години, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутня заява представника скаржника про ознайомлення з матеріалами справи та відсутні докази фактичного ознайомлення адвоката Доніної Л.А. з матеріалами даної цивільної справи, тому дані витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції не можуть бути відшкодовані, оскільки вони не є обґрунтованим.

Щодо надання правової допомоги у вигляді подачі відзиву до суду, колегія суддів зазначає, що такі послуги не є видом правової допомоги, має організаційний характер та є складовим підготовки відзиву на апеляційну скаргу, тому дані витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції не можуть бути відшкодовані, оскільки вони не є обґрунтованим.

На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в додатковій постанові Верховного Суду від 30 травня 2024 року у справі №759/6109/21 (провадження № 61-8232св23).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування адвокатських витрат у заявлених сумах не відповідає вищевказаним критеріям розумності, не співмірні в повній мірі зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, яка в частині позовних вимог до скаржника становила лише 13133,00 грн, значенням справи для сторін, а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану скаржнику в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з позивача на користь скаржника витрат на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 5000,00 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно з п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2023 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда