Справа № 303/3518/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Желізняк К.П.,

представник заявника ОСОБА_1

представник заінтересованої особи Діус В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, Мукачівська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після його смерті вона звернулася до приватного нотаріуса Ришкович О.В. із заявою про прийняття спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_3 . Однак виявилось, що чоловік не отримав свідоцтво про право на спадщину за померлою мамою ОСОБА_4 . Зазначає, що нотаріус порадила звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання чоловіка ОСОБА_3 разом з мамою ОСОБА_4 . Крім того, заявник зазначає, що вона разом із своїм покійним чоловіком, доглядала за його мамою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на момент її смерті проживали з нею без зміни місця реєстрації. Зважаючи на те, що встановлення факту надасть змогу реалізувати право на оформлення спадщини після смерті його мами ОСОБА_4 у встановленого порядку, просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 19.05.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованої особи. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі як заінтересовану особу Мукачівську міську раду та задоволено клопотання заявника про допит свідків. Судове засідання призначено на 03.06.2025 року, відкладено на 17.06.2025 року та на 09.07.2025 року.

29.05.2025 року до суду від заінтересованої особи Мукачівської міської ради надійшов відзив на заяву. Зі змісту відзиву встановлено, що оскільки на підтвердження постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час її смерті заявник не надала до суду жодних доказів, які б підтверджували факт такого постійного проживання, вважають, що вимоги заявника щодо встановлення факту постійного проживання її покійного чоловіка ОСОБА_3 зі спадкодавцем, його мамою ОСОБА_4 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 , є необґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Представник заявника ОСОБА_2 , адвокат Мельник П.О., в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованих осіб в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив з наведених у відзиві підстав.

Заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованих осіб, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 07.08.1976 року).

Також з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.03.2008 року, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.08.2019 року.

Також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 20.01.2022 року).

За життя на випадок своєї смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишила заповіт, яким: - земельні ділянки № НОМЕР_5 , та № НОМЕР_6 , загальною площею 0,8834 га, кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_5 :04:001:0064, кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_6 :04:002:0128 та земельні ділянки № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 загальною площею 0,8292 га, кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_7 -:04:002:0154, кадастровий номер земельної ділянки № 4-:04:003:0076, заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З Державного акту серії ЗК № 018001 від 06.12.2007 року, встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку 0,8834 га, яка розташована в с. Негрово, «Ворочанка», «Рили» видано ОСОБА_4 .

З Державного акту серії ЗК № 018002 від 06.12.2007 року, встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку 0,8292 га, яка розташована в с. Негрово, «Підгат», видано ОСОБА_4 .

З Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №№ НВ-025; НВ-025; НВ-025 від 05.03.2025 року та витягу № НВ 025 від 05.02.2025 року ОСОБА_4 є власником земельних ділянок з кадастровим номером №№ :04:002:0154; :04:003:0076; :04:001:0064; :04:002:0128.

22.07.2022 року заявник ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Ришкович О.В. із заявою про прийняття спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду із заявою, заявник зазначає, що її чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті своєї мами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом з нею за адресою АДРЕСА_1 .

На підтвердження цього надає відповідь на запит від 23.12.2024 року, з якої встановлено, що Доробратівський старостинський округ Мукачівської міської ради, повідомляє, що відповідно до облікової картки об`єкта по господарського обліку № 3 за 2016-2020 роки Негрівської сільської ради, інформація щодо проживання та зареєстрованих у будинку за адресою АДРЕСА_1 , на день смерті ОСОБА_4 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 79332509 від 28.11.2024 року встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що проживає по сусідству із померлою ОСОБА_4 з 2006 року. Також свідок показала, що знає про те, що ОСОБА_3 приїжджав до своєї матері та фактично проживав разом з нею до моменту її смерті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що проживає по сусідству із померлою ОСОБА_4 з дитинства. Також свідок показала, що після того як у 2019 році ОСОБА_4 захворіла її син ОСОБА_3 постійно проживав разом з матір`ю до моменту її смерті.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.ст. 1220, 1222 ЦК України).

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17; від 18.11.2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02.04.2021 року в справі № 191/1808/19; від 28.04.2021 року в справі № 204/2707/19.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України).

Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 року в справі № 484/747/17).

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_3 та його матері як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду у зв`язку з чим слід встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Окремо звертається увага на те, що відповідно до позиції Верховного Суду у постанові 03.11.2021 року (справа № 691/1237/20) встановлення факту, що має юридичне значення, щодо померлих осіб не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, а тому окреслене в цій заяві питання може вирішуватися в порядку окремого провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ).

Представник заявника: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Заінтересована особа: виконавчий комітет Мукачівської міської ради (пл. Духновича, 2, м. Мукачево, Закарпатська область)

Заінтересована особа: Мукачівська міська рада (пл. Духновича, 2, м. Мукачево, Закарпатська область).

Представник заінтересованої особи: Діус Владислав Васильович (пл. Духновича, 2, м. Мукачево, Закарпатська область).

Повне рішення складено 09.07.2025 року.

Суддя А.М.Заболотний