Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2025 Справа №607/21594/24 Провадження №2/607/260/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді - Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання - Трембач С.О.,

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1., адвоката - Семусь Т.А.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Семусь Тетяною Андріївною, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

03 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Семусь Т.А. - звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради

(далі - УСМПЗД ТМР), про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 1 - 9).

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 - адвокат Семусь Т.А. - зазначила, що між сторонами 18 жовтня 2008 року був укладений шлюб. У цьому шлюбі, у подружжя народилося двоє доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адвокат у позові вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2015 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із матір`ю.

Представник позивача зазначає, що 02 серпня 2024 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . ОСОБА_1 працює в Тернопільському закладі дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 на посаді керівника гуртка, місячний оклад становить 9 071,40 грн.

Автор позовної заяви вказує, що ОСОБА_3 , з 01 грудня 2013 року по 01 вересня 2015 року відвідувала логопедичну групу Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 Тернопільської міської ради. За весь період відвідування дошкільного закладу, лише матір цікавилась та займалась вихованням, навчанням доньки: виконувала рекомендації педагогів, щодо корекційного навчання дитини, брала активну участь у житті групи, відвідувала всі свята, розваги у дитячому садку, батьківські збори, консультації корекційних педагогів, цікавилася успіхами ОСОБА_6 , забезпечувала всі її потреби. Батько дитини в освітній заклад не з`являвся жодного разу та участь в житті доньки не брав.

З вересня 2015 року до червня 2019 року ОСОБА_3 навчалася у Тернопільській початковій школі «Ерудит» Тернопільської міської ради. За період навчання у школі контакт з класним керівником та батьківським активом класу підтримувала лише позивачка. Вона активно займалася вихованням дитини, постійно допомагала їй у навчальному процесі, творчо розвивала ОСОБА_6 , брала активну участь у класному житті, проводила майстер-класи, співпрацювала з іншими батьками та учнями, постійно цікавилася шкільним життям дитини, активно спілкувалася з вчителями щодо освітнього процесу, завжди відвідувала батьківські збори, постійно забезпечувала усі потреби дитини. Батько контакту зі школою, де навчалася дитина, не підтримував, не спілкувався ні з класним керівником, ні з вчителями, ні з іншими батьками, участі у класному житті дитини не брав.

З вересня 2019 року і по сьогоднішній день ОСОБА_3 навчається у Тернопільському ліцеї № 21 - спеціалізованій мистецькій школі імені Ігоря Герети; батько ОСОБА_2 за час навчання дочки з ліцеєм контакту не підтримував, успішністю не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Дочку до школи приводила і забирала, на виклики до школи приходила тільки мати. Згідно довідки № 89 від 26 вересня 2024 року, виданої завідувачкою педіатричного відділення Благодійного фонду Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького, дитину ОСОБА_3 на огляд приводить мати, всі призначення виконуються вчасно і в повному обсязі. За весь час перебування на обліку у поліклінічному закладі батько дитини не з`являвся, участі у оглядах і лікуванні дитини не брав.

ОСОБА_4 , з 01 січня 2013 року по 01 вересня 2017 року відвідувала логопедичну групу Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 Тернопільської міської ради. За весь період відвідування дошкільного закладу, лише матір цікавилась та займалась вихованням, навчанням доньки: виконувала рекомендації педагогів, щодо корекційного навчання дитини, брала активну участь у житті групи, відвідувала всі свята, розваги у дитячому садку, батьківські збори, консультації корекційних педагогів, цікавилася успіхами ОСОБА_7 , забезпечувала всі її потреби. Батько дитини в освітній заклад не з`являвся жодного разу та участь в житті доньки не брав.

З 01 вересня 2018 року до 27 серпня 2020 року ОСОБА_4 навчалася у Тернопільській початковій школі «Ерудит» Тернопільської міської ради. За період навчання у школі контакт з класним керівником та батьківським активом класу підтримувала лише позивачка. Вона активно займалася вихованням дитини, постійно допомагала їй у навчальному процесі, творчо розвивала ОСОБА_8 , брала активну участь у класному житті, проводила майстер-класи, співпрацювала з іншими батьками та учнями, постійно цікавилася шкільним життям дитини, активно спілкувалася з вчителями щодо освітнього процесу, завжди відвідувала батьківські збори, постійно забезпечувала усі потреби дитини. Батько контакту зі школою, де навчалася дитина, не підтримував, не спілкувався ні з класним керівником, ні з вчителями, ні з іншими батьками, участі у класному житті дитини не брав.

З вересня 2020 року і по сьогоднішній день ОСОБА_4 навчається у Тернопільському ліцеї № 21 - спеціалізованій мистецькій школі імені Ігоря Герети; батько ОСОБА_2 за час навчання дочки з ліцеєм контакту не підтримував, успішністю не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Дочку до школи приводила і забирала, на виклики до школи приходила тільки мати. Згідно довідки № 90 від 26 вересня 2024 року, виданої завідувачкою педіатричного відділення Благодійного фонду Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького, дитину ОСОБА_4 на огляд приводить мати, всі призначення виконуються вчасно і в повному обсязі. За весь час перебування на обліку у поліклінічному закладі батько дитини не з`являвся, участі у оглядах і лікуванні дитини не брав.

Крім того, адвокат у позовній заяві звертає увагу, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року (справа № 607/22789/23) з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на дітей в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 листопада 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, відповідач добровільно аліментів ніколи сплачував та допустив утворення заборгованості у сумі 21 719,50 грн, після чого аліменти почав платити, однак, щомісяця з допущенням заборгованості в розмірі платежу за один місяць. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, є наслідком винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. При цьому за станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати свої обов`язки щодо дітей.

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не скористався.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради своїм правом на заперечення, що передбачене статтею 178 ЦПК України, не скористалася.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 47, 48).

Протокольною ухвалою від 23 січня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду (а.с. 87).

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 вказала, що багато років тому бачила, як ОСОБА_2 часто приходив у нетверезому стані, вживав алкоголь, створював конфліктні ситуації. За її словами, ці події були, наскільки пам`ятає, раніше 2019 року. Знає цю сім`ю добре, оскільки вони були сусідами й мали дітей приблизно одного віку (а.с. 94, 97).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначила, що є сусідкою позивачки та добре її знає, починаючи ще з 90-х років. Відповідача тривалий час не бачила (приблизно 10 років). Зазначила, що у минулому часто бачила його у нетверезому вигляді, зокрема на дитячому майданчику. Пам`ятає, що у той час чоловік неодноразово поводив себе агресивно (а.с. 95, 97).

Психолог ОСОБА_11 вказала, що до неї наприкінці 2024 року звернулася позивачка для надання консультації. Повідомила, що ОСОБА_3 розповіла їй, що побоюється батька, оскільки має негативні спогади з минулого. Молодша дочка практично не пам`ятає батька (а.с. 99, 100).

Також в судовому засіданні ОСОБА_3 вказала, що, на її думку, сім`я має складатися з батька, матері та дитини (дітей); до батька не має жодних почуттів, не відчуває щодо нього ніяких образ, вважає його чужою людиною. Висловила сумніви щодо можливості налагодити з батьком взаємозв`язок.

ОСОБА_4 пам`ятає батька погано, розлучення батьків минуло для неї непомітно. Пам`ятає, що ще якийсь час ходила з батьком на прогулянки й до нього в гості, але з часом це поступово припинилося. Батька практично не знає, висловила сумнів у можливості відновлення з ним стосунків, оскільки він тривалий час самоусунувся від їх виховання, не контактував з ними, не вітав на свята (а.с. 100).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Семусь Т.А. в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ньому та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив у його задоволенні відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: УСМПЗД ТМР в судове засідання не з`явилася, однак, подала клопотання в якому просила розгляд справи проводити без присутності їхнього представника за наявними матеріалами справи (а.с. 83).

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

18 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 був зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2015 року, справа № 607/12278/15-ц (а.с. 12, 13).

У цьому шлюбі у сторін народилося двоє доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , відповідний актовий запис № 1188, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с. 10) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , відповідний актовий запис № 2372, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області України (а.с. 11).

Відповідно до довідки Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 Тернопільської міської ради № 11 від 06 лютого 2024 року, ОСОБА_3 , з 01 грудня 2013 року по 01 вересня 2015 року відвідувала логопедичну групу. За весь період відвідування дошкільного закладу, лише матір цікавилась та займалась вихованням, навчанням доньки: виконувала рекомендації педагогів, щодо корекційного навчання дитини, брала активну участь у житті групи, відвідувала всі свята, розваги у дитячому садку, батьківські збори, консультації корекційних педагогів, цікавилася успіхами ОСОБА_6 , забезпечувала всі її потреби. Батько дитини в освітній заклад не з`являвся жодного разу та участь в житті доньки не брав (а.с. 20).

У довідці Тернопільської початкової школи «Ерудит» Тернопільської міської ради від 13 лютого 2024 року № 8 вказано, що з вересня 2015 року до червня 2019 року ОСОБА_3 навчалася у вказаному закладі. За період навчання у школі контакт з класним керівником та батьківським активом класу підтримувала лише мати. Вона активно займалася вихованням дитини, постійно допомагала їй у навчальному процесі, творчо розвивала ОСОБА_6 , брала активну участь у класному житті, проводила майстер-класи, співпрацювала з іншими батьками та учнями, постійно цікавилася шкільним життям дитини, активно спілкувалася з вчителями щодо освітнього процесу, завжди відвідувала батьківські збори, постійно забезпечувала усі потреби дитини. Дівчинка завжди була доглянутою, охайною, регулярно відвідувала школу, досягала високих результатів у навчанні. Батько контакту зі школою, де навчалася дитина, не підтримував, не спілкувався ні з класним керівником, ні з вчителями, ні з іншими батьками, участі у класному житті дитини не брав (а.с. 21).

Згідно з довідкою Тернопільського ліцею № 21 - спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети від 12 лютого 2024 року № 02/12-39 з вересня 2019 року і по сьогоднішній день ОСОБА_3 навчається у цьому ліцеї. Батько ОСОБА_2 за час навчання дочки з ліцеєм контакту не підтримував, успішністю не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Дочку до школи приводила і забирала, на виклики до школи приходила тільки мати (а.с. 22).

Відповідно до декларації № 0001-ЕН4Р-38А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 03 квітня 2024 року, укладеної між ОСОБА_12 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , та лікарем ОСОБА_13 , остання надає первинну медичну допомогу (а.с. 23).

У довідці благодійного фонду шпиталь імені митрополита Андрея Шептицького № 89 від 26 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_3 на огляд приводить мати, всі призначення виконуються вчасно і в повному обсязі. За весь час перебування на обліку у поліклінічному закладі батько дитини не з`являвся, участі у оглядах і лікуванні дитини не брав (а.с. 24).

Відповідно до довідки Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 Тернопільської міської ради від 08 лютого 2024 року№ 14 ОСОБА_4 , з 01 січня 2013 року по 01 вересня 2017 року відвідувала логопедичну групу. За весь період відвідування дошкільного закладу, лише матір цікавилась та займалась вихованням, навчанням доньки: виконувала рекомендації педагогів, щодо корекційного навчання дитини, брала активну участь у житті групи, відвідувала всі свята, розваги у дитячому садку, батьківські збори, консультації корекційних педагогів, цікавилася успіхами ОСОБА_7 , забезпечувала всі її потреби. Батько дитини в освітній заклад не з`являвся жодного разу та участь в житті доньки не брав (а.с. 25).

Згідно з довідкою Тернопільської початкової школи «Ерудит» Тернопільської міської ради від 06 березня 2024 року№ 15 з 01 вересня 2018 року до 27 серпня 2020 року ОСОБА_4 навчалася у вказаному закладі. За період навчання у школі контакт з класним керівником та батьківським активом класу підтримувала лише мати. Вона активно займалася вихованням дитини, постійно допомагала їй у навчальному процесі, творчо розвивала ОСОБА_8 , брала активну участь у класному житті, проводила майстер-класи, співпрацювала з іншими батьками та учнями, постійно цікавилася шкільним життям дитини, активно спілкувалася з вчителями щодо освітнього процесу, завжди відвідувала батьківські збори, постійно забезпечувала усі потреби дитини. ОСОБА_4 регулярно відвідувала школу, її вигляд був доглянутий та охайний. Батько контакту зі школою, де навчалася дитина у період з 2018 по 2020 роки, не підтримував, не спілкувався ні з класним керівником, ні з вчителями, ні з іншими батьками, участі у класному житті дитини не брав (а.с. 26).

У довідці Тернопільського ліцею № 21 - спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети від 12 лютого 2024 року № 02/12-38 зазначено, що з вересня 2020 року і по сьогоднішній день ОСОБА_4 навчається у цьому ліцеї. Батько ОСОБА_2 за час навчання дочки з ліцеєм контакту не підтримував, успішністю не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Дочку до школи приводила і забирала, на виклики до школи приходила тільки мати (а.с. 27).

Відповідно до декларації № 0001-7Х34-38А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 02 квітня 2024 року, укладеного між ОСОБА_12 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , та лікарем ОСОБА_13 , остання надає первинну медичну допомогу (а.с. 28).

У довідці благодійного фонду шпиталь імені митрополита Андрея Шептицького від 26 вересня 2024 року № 90 вказано, що ОСОБА_4 на огляд приводить мати, всі призначення виконуються вчасно і в повному обсязі. За весь час перебування на обліку у поліклінічному закладі батько дитини не з`являвся, участі у оглядах і лікуванні дитини не брав (а.с. 29).

Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року (справа № 607/22789/23) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття (а.с. 30, 31).

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2024/008453170, № 2024/008453291, № 2024/008453243 від 16 липня 2024 року ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14 - 16).

Згідно довідки ДП «Люкс-2» від 17 липня 2024 року№ 440, видана ОСОБА_12 , склад сім`ї та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_12 - заявник, ОСОБА_14 - батько, власник особового рахунку, ОСОБА_15 - мати, ОСОБА_3 - донька, ОСОБА_4 - донька (а.с. 17).

02 серпня 2024 року між ОСОБА_5 та

ОСОБА_16 був зареєстрований шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 , актовий запис № 1018, видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 18).

У довідці Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 Тернопільської міської ради від 01 жовтня 2024 року№ 70 вказано, що ОСОБА_12 дійсно працює у цьому закладі на посаді керівника гуртка з 02 вересня 2024 року по цей час (а.с. 19).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_17 станом на 20 вересня 2024 року становить 4 577,90 грн (а.с. 32).

Згідно висновку психологічного дослідження ОСОБА_3 , дата дослідження 23 грудня 2024 року, складеного практичним психологом, психотерапевтом ФОП ОСОБА_11 , спілкування з батьком було повністю відсутнє протягом останніх семи років, відповідно й емоційний зв`язок між дитиною та батьком ( ОСОБА_2 ) відсутній. Дитина пригадала, що під час спілкування з батьком відчувала страх та небезпеку. На основі проведеного дослідження, враховуючи пріоритетність інтересів дитини та важливість збереження її ментального здоров`я, оскільки між батьком і дитиною відсутній психологічний зв`язок і дитина, з огляду на її вік і тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає ОСОБА_2 як батька, вважає, що подальше спілкування дитини з батьком може мати травмуючий характер та негативний вплив на почуття безпеки дитини (а.с. 63, 64).

У висновку психологічного дослідження ОСОБА_4 , дата дослідження 23 грудня 2024 року, складеного практичним психологом, психотерапевтом ФОП ОСОБА_11 , вказано, що спілкування з батьком було повністю відсутнє протягом останніх семи років, відповідно й емоційний зв`язок між дитиною та батьком ( ОСОБА_2 ) відсутній. На основі проведеного дослідження, враховуючи пріоритетність інтересів дитини та важливість збереження її ментального здоров`я, оскільки між батьком і дитиною відсутній психологічний зв`язок і дитина, з огляду на її вік і тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає ОСОБА_2 як батька, вважає, що подальше спілкування дитини з батьком може мати травмуючий характер та негативний вплив на почуття безпеки дитини (а.с. 65).

Висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 15 січня 2025 року № 78, захищаючи інтереси дітей, керуючись частиною п`ятою статті 19, статті 164 Сімейного кодексу України, статтями 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 84 - 86).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України). Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).

2.2. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (частина друга); сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя).

Питання батьківства (материнства), інституту шлюбу та сім`ї, пріоритетності захисту інтересів дітей є стрижневими аспектами національної правової системи, що унормовані Сімейним кодексом України (далі - СК України), Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі - Закон № 2402), іншими актами законодавства України. На максимальний захист інтересів дітей спрямовано дію й низки міжнародних актів.

За принципом 6 Декларації прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року), дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезепечності; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції передбачено: держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (пункт 1); держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункт 3).

Частиною першої, другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

2.3. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону № 2402).

Частиною першою статті 8 Закону № 2402 передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону № 2402).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (частина перша); батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга); батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частина третя); батьки зобов`язані поважати дитину (частина четверта).

У частинах першій та третій статті 151 СК України зазначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з частинами другою і четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

У пунктах 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому у пункті 18 Постанови звернуто увагу на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно та ґрунтовно досліджувати наявні докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції й обґрунтувань.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року (заява № 39948/06) зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції»/«Gnahore v. France», №40031/98, пункт 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії»/«Scozzari & Giunta v. Italy», [GC], № 39221/98 і № 41963/98, пункт 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує («mutatis mutandis», справа «Хазе проти Німеччини»/«Haase v. Germany», № 11057/02, пункт 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки»/«Wallova and Walla v. the Czech Republic», № 23848/04, пункт 72, від 26 жовтня 2006 року; «Гавелка та інші проти Чеської Республіки»/«Havelka and Others v. the Czech Republic», №23499/06, пункт 57, від 21 червня 2007 року).

З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (справа «К.А. проти Фінляндії»/«K.A. v. Finland», № 27751/95, пункт 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Мозер проти Австрії»/«Moser v. Austria»), №12643/02, пункт 68, від 21 вересня 2006 року).

Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання («mutatis mutandis», ухвали у справах: «Шульц проти Польщі»/«Schultz v. Poland», № 50510/99, від 08 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини»/«Remmo and Uzunkaya v. Germany», № 5496/04, від 20 березня 2007 року; та «Полашек проти Чеської Республіки»/«Polasek v. Czech Republic», № 31885/05, від 08 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (пункти 49 - 51).

Страсбурзький суд зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Відтак, суд констатує, що у кожній конкретній справі насамперед необхідно брати до уваги інтереси дитини, її право виховуватися у сім`ї за участі батька і матері; зростання дитини у сім`ї є найбільшим природним, традиційним способом її виховання й тільки встановивши, що перебування дитини під опікою її батьків (або окремо матері чи батька) несе реальну загрозу інтересам дитини, зважаючи на встановлені обставини справи, пов`язані з тривалим та систематичним нехтуванням батьками (матір`ю/батьком) своїми обов`язками, у якості виняткового заходу є прийнятним ухвалення рішення про позбавлення батьківських/материнських прав.

Відповідно до сімейного законодавства позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який супроводжується настанням істотних юридичних наслідків як для батька (матері), так і для дитини.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).

У постанові Верховного Суду від 29 січня 2024 року (справа № 185/9339/21) вказано, що тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Отже, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд передусім повинен дати оцінку дотриманню якнайкращих інтересів дитини, що передбачає пошук і знаходження балансу між усіма елементами, які потрібні для ухвалення справедливого судового рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати виключно після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків.

2.4. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як було зазначено, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду. У шлюбі у подружжя народилися: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти на цей час проживають з матір`ю (позивачкою по справі).

Суд бере до уваги той факт, що тривалий час батько дітей - ОСОБА_2 - не приймав необхідної участі у вихованні дочок, проходив курс лікування від алкоголізму. Водночас у судовому засіданні відповідач зазначив, що тривала неактивна участь у вихованні була пов`язана із складним періодом у його житті, на цей час будь-якої залежності у нього немає. Відповідач засвідчив, що розуміє складність своєї ситуації, але бажає відновити зв`язок зі своїми дітьми й зобов`язується належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Крім того, відповідач у судових засіданнях, категорично заперечив проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його інтерес до своїх дітей та про бажання зберегти з ними зв`язок й брати участь у їх вихованні.

Тож сам факт недостатнього спілкування батька з дітьми, небажання дітей налагоджувати взаємовідносини зі своїм батьком, що обумовлено тривалою неучастю батька у їх вихованні, як і необхідність для позивача отримувати згоду на вчинення тих чи інших дій щодо дітей, зокрема, згоду на лікування у спеціальних медичних закладах тощо, не може, на думку суду, бути достатньою підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 15 січня 2025 року № 78, на основі рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, визнано недоцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Належних і допустимих доказів, які б були законною підставою для позбавлення відповідача батьківських (материнських) прав, неможливості зміни його поведінки на краще, позивачем не надано.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Враховуючи вищенаведене, суд встановив відсутність достатніх доказів винної поведінки та ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, які були б законною підставою для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Відтак, суд доходить висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена.

Утім суд звертає увагу, що встановлені під час розгляду цієї справи обставини свідчать про необхідність відповідачу змінити своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи той факт, що у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № А18Р-Т7ТР-ЕТ22-4373 від 02 жовтня 2024 року (а.с. 46), таким чином, судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 - 78, 133, 137, 141, 223, 247, 258 - 268, 273 - 274, 352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Семусь Тетяною Андріївною, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

2. Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , про необхідність змінити своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та роз`яснити, що у разі ухилення від обов`язку щодо виховання дітей він може бути позбавлений батьківських прав.

3. Покласти на Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків.

4. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на ОСОБА_1 .

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення у зв`язку з відпусткою судді виготовлено 07 липня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження: бульвар Тараса Шевченка, 1, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяТ. І. Якімець