СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/6438/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

25 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 21 478 781 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 01.11.2020 між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, оформлений у вигляді розписки, згідно з якою останній отримав грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США та 100 000 євро. Позичальник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на час укладення договору позики перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач стверджує, що оскільки позика була взята в інтересах сім`ї, відповідальність за неї є солідарною відповідальністю подружжя, і тому ОСОБА_2 як дружина позичальника має нести солідарну відповідальність за повернення коштів.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до статті 48 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, якій пред`являється позовна вимога.

Згідно з позовною заявою, позивач просить стягнути заборгованість солідарно з ОСОБА_3 , який є позичальником за договором позики (розпискою від 01.11.2020), та з ОСОБА_2 , яка є його дружиною. Проте, в позовній заяві ОСОБА_3 зазначений як третя особа, а не відповідач.

Враховуючи, що позивач просить стягнути заборгованість солідарно, а солідарний обов`язок виникає, зокрема, у випадку, коли одне зобов`язання має кількох боржників (стаття 541 Цивільного кодексу України), усі особи, які несуть солідарну відповідальність, повинні бути визначені відповідачами. Зазначення одного з боржників як третьої особи, а не відповідача, перешкоджає правильному вирішенню спору по суті та унеможливлює стягнення заборгованості солідарно.

Отже, позивачу необхідно уточнити суб`єктний склад сторін у позовній заяві.

Позивач посилається на норми Сімейного кодексу України (статті 60, 61, 65) та правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо презумпції спільності інтересів подружжя та солідарного характеру зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Однак, для застосування солідарної відповідальності подружжя за борговими зобов`язаннями, набутими одним з них, необхідно чітко довести, що,

договір був укладений в інтересах сім`ї, а не у власних інтересах одного з подружжя;

майно (грошові кошти), одержане за договором, використано в інтересах сім`ї.

У позовній заяві позивач зазначає, що "у розписці, на підставі якої заявлено позовні вимоги, не зазначено, що взяті у позику грошові кошти ... були взяті виключно в особистих інтересах позичальника. Так само відсутні будь-які вказівки на те, що кошти не використовувались в інтересах сім`ї або що вони не увійшли до складу спільного сумісного майна подружжя". Це твердження є недостатнім для встановлення презумпції солідарної відповідальності. Тягар доказування використання позики в інтересах сім`ї лежить на позивачеві, який посилається на цей факт як на підставу солідарної відповідальності.

Позивачу необхідно надати додаткові докази або чітко обґрунтувати, яким чином позичені кошти були використані саме в інтересах сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Простої відсутності застереження про особисті цілі позики недостатньо для автоматичного застосування презумпції про використання коштів в інтересах сім`ї, особливо якщо позовні вимоги стосуються значної суми.

У позовній заяві зазначено, що вона територіально підсудна Святошинському районному суду міста Києва, оскільки ОСОБА_1 відома адреса відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

У разі уточнення складу відповідачів, позивачу необхідно перевірити та належним чином обґрунтувати підсудність справи Святошинському районному суду міста Києва з урахуванням адреси проживання або перебування обох відповідачів (якщо такі адреси відрізняються або належать до різних юрисдикцій).

Згідно зі статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим місцем її проживання або перебування. Якщо відповідачів кілька і вони проживають у різних місцях, позов пред`являється за місцем проживання одного з відповідачів за вибором позивача.

Позивач зазначає, що "на момент подання даної позовної заяви ОСОБА_3 вже є відповідачем у цивільній справі №761/26377/23, що перебуває на розгляді Святошинського районного суду міста Києва, за позовом про стягнення заборгованості за тією ж розпискою (договором позики)".

Ця обставина може свідчити про наявність тотожного позову (якщо предмет і підстави повністю збігаються) або пов`язаної справи. Хоча позивач пояснює мету подання позову (стягнення заборгованості солідарно), суд має переконатися у відсутності підстав для застосування положень статті 186 ЦПК України (залишення заяви без розгляду) або статті 257 ЦПК України (закриття провадження у справі) у зв`язку з наявністю спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Позивачу слід чітко роз`яснити відмінності між даним позовом та справою №761/26377/23, або обґрунтувати доцільність об`єднання справ в одне провадження відповідно до статті 188 ЦПК України, якщо це можливо і доцільно для повного та всебічного розгляду спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

У разі усунення недоліків, зазначених у даній ухвалі, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. В іншому випадку, позовна заява буде повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява буде повернута позивачу відповідно до ст. 185 ЦПК України.

Копію ухвали направити позивачу та його представнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Петренко