Справа № 433/2119/15
Провадження № 6/191/215/24
У Х В А Л А

іменем України

30 червня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Порошиної О.О., за участі секретаря судового засідання Бугайової Б.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», первісний стягувач: ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (боржник) про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», первісний стягувач: ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (боржник) про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача).

У судові засідання 29.07.2024 р., 20.09.2024 р., 18.11.2024 р., 11.02.2025 р., 30.06.2025 р., представник заявника не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, які були доставлені до електронної скриньки заявника. Заяву про розгляд справи без участі представника заявника до суду не надали.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обов`язки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню заявником своїх прав, заявник не виконав покладені на нього процесуальні обов`язки та двічі поспіль у судове засідання не з`явився.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи

З урахуванням неодноразової неявки представника заявника та відсутності заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку щодо залишення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» без розгляду. Також заявнику судом роз`яснюється, що він не позбавлений можливості повторно з`явитися до суду із заявою.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.257, ст.ст.258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», первісний стягувач: ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (боржник) про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О. О. Порошина