Справа № 206/435/25
Провадження № 2/206/851/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра:

головуючого судді Малихіної В.В.,

за участю секретаря Тимченко Ю.А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2025 року представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судового бору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

01 липня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. У заяві позивач повідомляє про те, що відповідачем повністю сплачено заборгованість за кредитним договором. Просить закрити провадження у справі і винести ухвалу про повернення сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до п.2 ч.1,ч.2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. При закритті провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн

Так, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22 (провадження № 61-12919св23).

В своїй заяві, яка подана після відкриття провадження у справі, представник позивача повідомляє, що відповідачем повністю сплачено заборгованість за кредитним договором, а тому просить закрити провадження у справі та повернути судовий збір.

Таким чином, предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, що унеможливлює закриття провадження у справі з підстав відсутності спору.

Водночас, у своїй заяві представник позивача не підтримує позовні вимоги та фактично відмовляється від них і просить повернути судовий збір.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Приписами частини 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо вимоги представника позивача про стягнення судового збору, який був сплачений останнім при зверненні до суду з позовом з відповідача, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 90894 від 10 грудня 2024 року (а.с. 2).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача в частині повернення суми сплаченого судового збору та у відповідності до норм ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернути ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, інші 50% судового збору - стягнути з відповідача..

Керуючись ст. ст. 43, 44, 61, 64, 142, 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про закриття провадження по справі задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) з державного бюджету 50 (п`ятдесят) відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову за платіжним дорученням 90894 від 10 грудня 2024 року, що становить 1514,00 (одну тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) 50 (п`ятдесят) відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду, у розмірі 1514,00 (одну тисячу триста сорок дві) гривні.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Малихіна