Справа № 467/408/25
Провадження № 2/467/206/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.07.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю секретаря Скорнякової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4439750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов цього Кредитного договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на добу.

Далі позивач зазначає, що 25.10.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №25/10/2024, у відповідності до якого, товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Договором №4439750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.03.2024 року. Про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладанні кредитного договору відповідного повідомлення.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування на нове найменування товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Позивач вказує, що оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 25.10.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29700,00 грн, що складається із суми основного кредиту у розмірі 4000 грн та суми нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 23700 грн.

Оскільки станом на дату звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому на суму основного кредиту у розмірі 4000 грн кредитором також були нараховані відсотки за 123 календарних днів (з 26.10.2024 року по 25.02.2025 року) в межах строку договору у розмірі 12300 грн.

У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором №4439750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.03.2024 року у загальному розмірі 40000 грн, судовий збір у розмірі 2422 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою судді від 03.04.2025 року відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.05.2025 року за клопотанням позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо платіжної карти відповідача та зарахування кредитних коштів.

Витребувана інформація надійшла до суду 23.06.2025 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся рекомендованими поштовими відправленнями, які було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заяв, клопотань, відзиву від нього не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення.

Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 03.03.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4439750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач підписав цей Договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «71596».

Відповідно до п.1.2 цього договору тип кредиту кредит, сума кредиту 4000,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графіку платежів.

Пунктом п.1.4.1 цього Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки 2,5%.

Згідно з п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Судом також встановлено, що зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось через систему іРay.ua, на підставі укладеного договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без ві дкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 342 від 02.10.2012 року) та отримало Ліцензію Національного банка України.

За інформацією в листі від 01.11.2024 року №1611-0111 ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», було успішно перераховано грошові кошти у сумі 4000,00 грн, на платіжну картку маска карти НОМЕР_1 .

За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 14.06.2025 року на платіжну карту ОСОБА_1 НОМЕР_2 03.03.2024 року здійснено переказ коштів у сумі 4000,00 грн через систему іРay.ua.

Матеріалами справи підтверджено, що повноваження Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи, виданому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 394 від 19.03.2019 року та розпорядженні, виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Судом також встановлено, що 25.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25/10/2024, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні Товариства з обмеженою відповідальністю ««Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна», та витягу з відповідного реєстру боржників від 25.10.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4439750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.03.2024 року. Сума заборгованості становить 29700,00 грн, з них: 4000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23700,00 грн сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн сума заборгованості за пенею та штрафами.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування на нове найменування: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал».

ТОВ «Лінеура Україна» складено розрахунок заборгованості за договором №4439750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.03.2024 року станом на дату укладення договору факторингу 25.10.2024 року, за яким заборгованість становить 29700,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн, нарахованих процентів 23700,00 грн та штрафних санкцій 2000,00 грн.

ТОВ «ФК« Фінтраст Капітал» є фінансовою установою, згідно витягу з Державного реєстру фінансових установ, з правом надання коштів та банківських металів у кредит, правом надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, надання послуг з факторингу.

ТОВ «ФК« Фінтраст Капітал» складено розрахунок заборгованості за договором №4439750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.03.2024 року за період з 26.10.2024 року по 25.02.2025 року, та нараховано процентів за цей період 12300,00 грн.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, укладеним в електронній формі до нього.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що договір від 03.03.2024 року №4439750 був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора.

Також суд встановив, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 4000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку, договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсним до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів повернення відповідачем коштів у повному обсязі.

Відступлення права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» договору факторингу.

Відповідно до ст. 1078, 1079 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу 25.10.2024 року, укладеного ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

За змістом ст. 1054, 1048, 1049 ЦК України та умов кредитного договору, строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами настав 26.02.2025 року (360 днів від 03.03.2025 року) й саме до цього строку ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договору факторингу від 25.10.2024 року, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.

Водночас, первісним кредитором та позивачем не враховано, що ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24.12.2023 року, відсотки з 25.12.2023 року по 22.04.2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5%, а з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5%. В подальшому в розмірі денної процентної ставки не більше 1%

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом, які нараховувались первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», нараховані за процентною ставкою 0,01% у період з 03.03.2024 року по 01.04.2024 року включно, однак 05.04.2024 року проценти за цей період перераховані за денною ставкою 2,5%.

В подальшому проценти за користування кредитом нараховані первісним кредитором за процентною ставкою 2,5% до 25.10.2024 року включно, незважаючи на те, що з 23.04.2024 року вже діяло законодавчо визначене обмеження по процентній ставці 1,5 % в день, а з 21.08.2024 року 1%.

Відтак, нараховані ТОВ «Лінеура Україна» проценти за користування кредитом підлягають відповідному зменшенню та становлять за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року 7200,00 грн (4000,00 грн х 1,5% х 120 дн.), а за період з 21.08.2024 року по 25.10.2024 року 2640,00 грн (4000,00 грн х 1% х 66 дн.).

Всього заборгованість за процентами за період з 03.03.2024 року по 25.10.2024 року мала бути нарахована первісним кредитором в розмірі 14940,00 грн (5100,00 грн + 7200,00 грн + 2640,00 грн).

Проценти за користування кредитом, які нараховувались позивачем, нараховані за процентною ставкою 2,5% з 26.10.2024 року по 25.02.2025 року незважаючи на те, що з 21.08.2024 року діяло законодавчо визначене обмеження по процентній ставці 1% на день.

Відтак, нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» проценти за користування кредитом підлягають відповідному зменшенню та становлять за період з 26.10.2024 року по 25.02.2025 року 4920,00 грн (4000,00 грн х 1% х 123 дн.).

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», суд виходить із того, що умови кредитного договору від 03.03.2024 року №4439750 відповідачем належним чином не виконані, відповідач отримав кредит у сумі 4000,00 грн та не повернув його.

ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» право вимоги за вказаним договором до боржника ОСОБА_1 . Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» має право на стягнення із відповідача суми основного боргу та процентів за користування кредитом, нарахованих як первісним кредитором так і позивачем після укладання договору факторингу в межах дії кредитного договору, з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 23860,00 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту 4000,00 грн, заборгованості по процентам, нарахованим первісним кредитором 14940,00 грн, заборгованості по процентам, нарахованим позивачем 4920,00 грн.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає із наведених вище підстав.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правової допомоги №10/12-2024, укладеного 10.12.2024 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М.; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Столітнім М.М. Серії КС № 9422/10, копією ордера від 21.03.2025 року, копією заявки №7306 на виконання договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року; копією акту прийому-передачі №7306 від 21.03.2025 року всього на суму 10000,00 грн.

Отже, суд вважає, що позивачем надані достатні та допустимі докази на підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач не подав заперечень з приводу неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, а суд, в свою чергу, не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5965,00 грн (10000,00 грн х 59,65%).

Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1444,96 грн (2422,40 грн х 59,65%).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2; ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 23860 (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка складається із: суми заборгованості за основним боргом в розмірі 4000,00 грн, суми заборгованості по процентам, нарахованим первісним кредитором в розмірі 14940,00 грн, суми заборгованості по процентам, нарахованим ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в розмірі 4920,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2; ) судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1444 (одна тисяча чотириста сорок чотири) гривні 96 копійок та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5965 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Арбузинським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене іншими учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О.Догарєва