Справа 279/7596/24
Номер провадження 2/279/978/25
РІШЕННЯ
"10" липня 2025 р. м. Коростень
Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Пацко О.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової Ю.Ю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростень цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коростенської міської ради про встановлення факту родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд встановити факт родинних відносин, встановити факт прийняття спадщини за законом та визнати право власності на спадкове майно.
Свій позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалася з земельної ділянки (паю), що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Коростенського району. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю, так як вона була включена до уточненого списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), переданих у колективну власність КСП «Михайлівське». Площа самої земельної ділянки на час відкриття спадщини визначена не була.
Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом. Вона звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено так, як немає документів які б доказували право власності за спадкодавцем на спадкове майно. Інформація про уточнені списки громадян які мають право на земельну частку (пай), у КСП «Михайлівське», Коростенського району які мають право на земельну частку (пай), не є правовстановлюючим документом .
Крім того, згідно з повідомлення з другої державної нотаріальної контори слідує, що ОСОБА_1 не підтверджено факт родинних відносин з ОСОБА_2 . Так, в свідоцтві про народження виданого 21.04.1954 року Михайлівською сільською радою є розбіжності в написанні імені матері, а саме, в графі відомості про матір записано як « ОСОБА_3 ». У всіх інших правовстановлюючих документах, свідоцтві про смерть відомості про матір було записано як « ОСОБА_4 ».
В даний час дані обставини унеможливлють отримання свідоцтва на спадщину .
Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Антонюк В.О., в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.
Представник відпоідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, в прийнятті рішення покладається на розсуд суду.
А тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами .
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Відповідно до листа Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо.
Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки служить підставою для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
А тому позов в частині фстановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вона є такою, що задоволенню не підлягає, оскільки даний факт не є спірним, він дійсно встановлений, так з лита державного нотаріуса Другої Коростенської державної нотаріальної контори Оксани Кобилинської № 606/01-16 від 21.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 прийняли спадщину своєї матері - ОСОБА_2 спільною реєстрацією та проживанням на день її смерті, на підставі ст.549 ЦК УРСР (факт прийняття спадщини підтверджується довідкою старости Михайлівського старостинського округу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області № 149/16-13 від 23.07.2024 року
Щодо вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Коростенського району. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю, так як вона була включена до уточненого списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), переданих у колективну власність КСП «Михайлівське», суд зазначає наступне.
Згідно з документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Михайлівське» Михайлівської сільської ради народних депутатів Коростенського району Житомирської області, в уточнені списки громадян КСП «Михайлівське», які мають право на земельну частку (пай), включено ОСОБА_2 .
Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 не видавався.
Отже, право на земельну частку (пай) спадкодавцем позивача за життя не було оформлено та не зареєстровано (відповідний сертифікат та в подальшому державний акт не отримано).
Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року ) визначалось, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.
Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акту на право колективної власності на землю і, відповідно, для спадкування такого права воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини.
У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку».
З матеріалів справи слідує, що спадкодавець позивача була включена до уточнюючого списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) КСП «Михайлівське» Михайлівської сільської ради Коростенського району, однак відповідний сертифікат не видавався.
Відсутність сертифікату стало перешкодою у отриманні свідоцтва про право на спадщину у виді права на земельну частку (пай) в органах нотаріату, про що свідчить зміст листа державного нотаріуса Другої Коростенської державної нотаріальної контори Оксани Кобилинської № 606/01-16 від 21.08.2024 року.
Отже, право на земельнучастку (пай) спадкодавцем позивача за життя не було оформлено та не зареєстровано (відповідний сертифікат та в подальшому державний акт не отримано); на час розгляду справи така можливість втрачена, що перешкоджає позивачеві оформити свої спадкові права.
Саме у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначену у позові спадкову масу нотаріусом роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку».
Верховний Суд врахував, що підставою звернення до суду з позовом у справі, яка переглядається, стала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва спадкоємцю про право на спадщину за законом на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них.
Отже, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця (Постанова Пленуму ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільного справ про спадкування»).
В матеріалах справи відсутні дані, що позивач зверталися до уповноваженого органу з метою завершення розпочатої процедури приватизації земельної частки (паю) в землях, переданих у колективну власність КСП «Михайлівське» Михайлівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, а тому у позивача не виникло права на позов про визнання права на земельну частку (пай), що вказує на невірно обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, та є підставою для відмови у задоволенні вимоги про визнання права власності на земельну часту (пай), що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Коростенського району.
Керуючись ст.4,12,19,247,258,259,265,268,273,354,355ЦПК України, ст.ст.548, 549 ЦК України (в ред. 1963 р.),
Позов задовольнити частково.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : О.О.Пацко