Справа № 137/373/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до Літинської селищної ради про встановлення юридичного факту, що рішення 8 сесії 22 скликання Івчанської сільської ради від 17.12.1997 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», видане на ім`я ОСОБА_2 (так у документі), належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також, просить визнати за нею право власності: на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами; на присадибну земельну ділянку, загальною площею 0,5500га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,2500га, кадастровий номер :03:001:0547; для ведення особистого селянського господарства - 0,3000 га, кадастровий номер :03:001:0546, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який за життя склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів позивачці ОСОБА_1 . Позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. Після смерті спадкодавця вона претендує на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку, площею 0,55га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за тією ж адресою і згідно рішення Івчанської сільської ради від 17.12.1997 була передана ОСОБА_2 (так у документі). Але не може оформити спадкове право на спадщину, так як отримала з нотаріальної контори відповідь, в якій роз`яснено, що до складу майна спадкодавця не входить житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів. Що стосується спадкування присадибної земельної ділянки, то воно здійснюється за наявності відповідних документів, а надана копія архівного витягу з рішення не може бути таким документом. Крім того, у вищевказаному Архівному витягу №3.01-16/298 від 11.03.2024 з рішення Івчанської сільської ради від 17.12.1997 зазначено, що земельна ділянка, площею 0,55га передана ОСОБА_2 (так у документі), що не збігається із особовими відомостями спадкодавця у свідоцтві про його смерть, в якому по-батькові він записаний « ОСОБА_3 », що також унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на це майно і потребує встановлення відповідного юридичного факту, що нестиме для неї юридично-правові наслідки.

Рух справи в суді

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 25.03.2025 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні 04.06.2025 судом, керуючись ч.3, 4 ст.200, ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України, вирішено за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення за наявними у справі доказами.

Разом з тим, ухвалою від 04.06.2025 витребувано із Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області копію спадкової справи №353/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено оголосити перерву у підготовчому засіданні.

Розгляд справи

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника, позовні вимоги селищна рада визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21.03.2019 Виконавчим комітетом Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с.15).

За життя, ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 04.10.2007, зареєстрованим в реєстрі за №239 та посвідченим секретарем виконкому Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області, який, за даними сільської ради, не відмінено та не скасовано (а.с.16).

Згідно запису у погосподарській книзі, житловим будинком та господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , володів ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Випискою з погосподарської книги №104, виданою 12.03.2024 Соснівським старостинським округом Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.22).

На замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житловий будинок, позначений на плані літерою «А», загальною площею 57,1кв.м., житловою площею 24,0кв.м.; відкрита веранда «а1»; сарай «Б»; погріб «п/Б»; вбиральня «В»; огорожа №1; хвіртка №2; криниця №3. Житловий будинок споруджений у 1960 році, сарай «Б» та погріб «п/Б» споруджені у 1965 році, вбиральня «В», огорожа №1 та хвіртка №2 споруджені у 1980 році, відкрита веранда «а1» споруджена у 1990 році, відкрита веранда «а1» споруджена у 1990 році, криниця №3 споруджена у 2010 році (а.с.19-21).

Згідно Архівного витягу №3.01-16/298, виданого 11.03.2024 Архівним відділом Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області (а.с.25). Рішенням 8 сесії 22 скликання Івчанської сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області від 17 грудня 1997 року «Про передачу громадянам в приватну власність земельних ділянок», передано безкоштовно в приватну власність ОСОБА_2 (так у документі) земельну ділянку, площею 0,55га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка розташована в межах АДРЕСА_1 .

На замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,5500га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) - 0,2500га; для ведення особистого селянського господарства - 0,3000га (а.с.27-36).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.32), земельній ділянці, площею 0,2500га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), присвоєно кадастровий номер :03:001:0547.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.34), земельній ділянці, площею 0,3000га - для ведення особистого селянського господарства, присвоєно :03:001:0546.

Рішенням 42 сесії 8 скликання Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22.05.2024 (а.с.23,24), АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області №226/02-14 від 13.03.2024 (а.с.17) Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи (а.с.18), відповідно до даних спадкової справи №353/2019 (а.с.68-83), ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відповіді Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області на звернення щодо оформлення спадщини №110/02-14 від 06.02.2025 (а.с.26), до складу майна спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не входить житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів. Що стосується спадкування присадибної земельної ділянки, то воно здійснюється за наявності відповідних документів, а надана копія архівного витягу з рішення 8 сесії 22 скликання Івчанської сільської ради від 17.12.1997 року «Про передачу громадянам в приватну власність земельних ділянок» не може бути таким документом, в зв`язку з чим, рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів в порядку ст.16 ЦК України.

Із показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , допитаних в судовому засіданні 04.06.2025, встановлено, що вони добре знали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підтвердили, що останній проживав по АДРЕСА_1 , де зараз проживає його внучка ОСОБА_1 . Запевнили, що інших людей з таким прізвищем та іменем, як ОСОБА_8 , в селі не було.

Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В силу ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін та показання свідків, даних у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позов в частині встановлення юридичного факту задовольнити та встановити юридичний факт що рішення 8 сесії 22 скликання Івчанської сільської ради від 17 грудня 1997 року «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» видане на ім`я ОСОБА_2 (так у документі), належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки позивачка у інший спосіб не може довести вказаний факт і позивачкою надано достатньо доказів для підтвердження такого факту та доведено мету його встановлення оформлення спадщини.

Крім того, при вирішенні справи про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у зв`язку з неможливістю оформлення права на спадщини в установленому главою 89 ЦК порядку, необхідно застосовувати положення законодавства про спадкування, а також щодо регулювання права власності громадян на жилий будинок.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до частини 2 статті 332 ЦК України, право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачено Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами.

Оскільки покійний ОСОБА_2 , за життя, згідно з законом, не вчинив передбачених законом дій щодо реєстрації права власності на житловий будинок, він не набув права власності на спірне спадкове майно.

Відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва.

Тобто, відповідно до вимог законодавства прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, засвідчує технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Згідно ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Судом встановлено, що перешкод для проведення реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не було, проте у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , це питання залишилось неврегульованим.

Отже, за життя, ОСОБА_2 мав статус власника, який не набув права власності на об`єкт нерухомості.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Якщо будівництво здійснювалось згідно з законом, то у разі смерті забудовника, його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини ( пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування).

У пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, те, що в даному випадку відповідач Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області визнає позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка не може оформити спадщину, тому позов в цій частині необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок із прибудовами в порядку спадкування.

Крім того, згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні.

Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16.

При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц.

Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України).

Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно.

Державний акт на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку.

Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позивачем беззаперечно доведено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належало право на оформлення спірної земельної ділянки, яке увійшло до складу спадщини. В зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку в нотаріальному порядку, а тому, з метою захисту майнових прав позивачки, позов необхідно задовольнити і в цій частині та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Щодо судових витрат

Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивачки, судові витрати слід залишити за останньою.

Керуючись ст.2, 10-13, 76-81, 89, 206, 263-265, 268, 294, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт, що Рішення 8 сесії 22 скликання Івчанської сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області від 17 грудня 1997 року «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», видане на ім`я ОСОБА_2 (так у документі), належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

1) житловий будинок садибного типу, позначений на плані літерою «А», загальною площею 57,1кв.м., житловою площею 24,0кв.м., відкриту веранду «а1», сарай «Б», погріб «п/Б», вбиральню «В», огорожу №1, хвіртку №2, криницю №3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) присадибну земельну ділянку,загальною площею 0,5500га, в тому числі:

- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,2500га, кадастровий номер :03:001:0547, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- для ведення особистого селянського господарства - 0,3000га, кадастровий номер :03:001:0546, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області, , адреса: вул. Соборна, 32, смт. Літин, Вінницького району Вінницької області.

Суддя : Верещинська Я. С.