Справа № 185/8479/24
Провадження № 2/185/812/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Рибалки О.С., розглянувши у судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Павлоградської міської ради, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою - ОСОБА_2 . Ним подано позовну заяву до Павлоградського міського суду Дніпропетровської області про його розірвання. Від цього шлюбу сторони мають сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини відносини між сторонами погіршилися. Серед іншого, причинами сварок ставали різні погляди на виховання сина. Протягом тривалого часу позивач із сином проживають окремо від відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач створив належні умови для проживання, виховання і повноцінного розвитку сина. Між ним і дитиною існує тісний емоційний зв`язок. Проживаючи із батьком, дитина відчуває себе захищеною. Стосунки ОСОБА_3 із матір`ю, навпаки, напружені. Відповідачка цікавиться долею сина епізодично, істотної участі в його вихованні не бере. Спосіб життя, який вона обрала для себе, не враховує потреби дитини.

Разом із тим, відповідачка неодноразово заявляла про намір забрати сина від батька з метою отримання аліментів, якими вона могла б розпоряджатися на свій розсуд. Позивач має обґрунтовані побоювання, що відповідачка, переслідуючи власні майнові інтереси, може забрати сина, користуючись своїм правом на проживання разом із дитиною. При цьому нею не створено жодних умов для проживання та утримання ОСОБА_4 . Відповідачка системно вживає алкогольні напої в колі знайомих, не працює. ОСОБА_5 бажає проживати з ним, має певний острах з приводу потенційного проживання з матір`ю. Отже, має місце спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Юдіної С.Г. від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Юдіної С.Г. від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Рибалка О.С., кожен окремо, підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи, наведені в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, у підготовчому судовому засіданні позов визнала.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Павлоградської міської ради позов підтримала, просила задовольнити.

Суд вислухав учасників справи, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 01 вересня 2007 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після реєстрації шлюбу дружина набула прізвище « ОСОБА_10 ». (а. с. 9)

У шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 06 червня 2019 року. (а. с. 8)

Мати дитини ОСОБА_2 з травня 2024 року проживає окремо від чоловіка та сина, батько ОСОБА_1 (власник) та його неповнолітній син ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом про фактичне проживання/не проживання, складеного головою ОСББ «Верстатобудівників-1» Горянець В. та підписаним сусідами. (а. с. 16)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 01 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 588, - розірвано. Рішення ніким не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області № 438/0/2-25 від 11 лютого 2025 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що з позивачем та відповідачкою знайома з 2010 року. Раніше сім`я ОСОБА_10 влітку жила на дачі, а зараз вони там бувають частіше. Коли син народився ОСОБА_11 почала випивати. Їй відомо що відповідачка не живе з сім`єю, а живе на дачах з іншим чоловіком. Дитина ходе до неї, але дуже неохоче. Відповідачка ніде не працює, не цікавиться дитиною, вживає алкогольні напої. З дитиною постійно батько, між ними дуже гарні стосунки, тому вважає, що дитині буде краще жити з ним.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона є кумою позивача, знає його більше 20 років. Пам`ятає як утворилась сім`я ОСОБА_10 . Катя почала випивати коли дитині виповнився один рік. Вона випивала, а потім пропадала десь на два дні, у ці дні позивач просив посидіти з дитиною. Потім відповідачка почала пропадати на п`ять днів. Ми пропонували їй допомогу, але вона реагувала дуже агресивно. За дитиною не слідкувала та не доглядала, він був голодний та брудний. Відповідачка ніде не працює, не цікавиться дитиною, обіцяє дитині прийти та не приходить, зловживає алкоголем. Вважає, що дитині буде краще жити з батьком.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що знає позивача приблизно 15 років, разом працювали. Потім позивач купив дачу біля нього. Йому відомо що дитина проживає разом з батьком. Він влітку живе на дачі, тому коли ОСОБА_12 працює 1-2 зміни дитина знаходиться в нього. Мати дитини вживає алкоголь, живе там же на дачах, але з іншим чоловіком, який також зловживає алкоголем. В домі того чоловіка ніяких умов для проживання немає, тому дитина там не зможе жити. Вважає, що дитині буде краще жити з батьком.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Зокрема, відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати дитини ОСОБА_2 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

Місце проживання дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області № 438/0/2-25 від 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 створив належні умови для повноцінного проживання, навчання, розвитку та виховання дитини за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи, що позивач займається вихованням дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, суд вважає, що проживання сина з батьком, який фактично на даний час проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному, так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Позивачем у судовому засіданні було надано переконливі докази того, що відповідачка ОСОБА_2 нехтує своїми батьківськими обов`язками, а визначення місця проживання малолітньої дитини разом з позивачем є необхідною мірою для забезпечення інтересів дитини та відповідає її інтересам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 12, 13, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Павлоградської міської ради, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, не має зареєстрованого місця проживання, адреса фактичного проживання : АДРЕСА_2 .

Третя особа орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 42-А.

Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 42-А.

Суддя С. Г. Юдіна