ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6743/25
провадження № 2/753/6588/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Котвицького В.Л., за участю секретаря судового засідання Хильченка С.І.,розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у квітні 2025 року звернулася із позовною заявою до Дарницького районного суду міста Києва про розірвання шлюбу зареєстрованого із ОСОБА_2 у квітні 2017 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у неї припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2025 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін.

20.06.2025 від представника відповідача до суду надійшла заява про надання строку на примирення, в якій зазначено, що ОСОБА_2 не поділяє наміру дружини щодо негайного припинення шлюбних відносин. Вважає, що шлюб може бути збережений, оскільки сторони мають малолітню доньку, яка потребує виховання обома батьками, а також через наявність підстав вважати, що з часом вони як подружжя зможуть врегулювати розбіжності у поглядах на подружнє життя. Наразі він з дружиною перебуває в різних країнах, що ускладнює спілкування та усунення розбіжностей, тому потрібен час на реалізацію дій спрямованих на збереження сімї.

До суду 27.06.2025 від представника позивача надійшли заперечення проти заяви про надання строку на примирення, в якій зазначено, що сторони по справі не проживають разом більше року, а саме з березня 2023 року - тобто вже більше двох років позивач та відповідач не ведуть спільного побуту, не влаштовують романтичних побачень, не вирішують побутових питань зі спільного життя, не мають спільного (тобто одного на двох) фінансового бюджету. Тобто за два з половиною роки сторони стали взагалі чужими, у позивача відсутні будь які емоційні почуття до відповідача, відсутній до нього потяг як до чоловіка, відсутня довіра та неможливість на нього покластися, що демонструє відсутність безпеки для позивача, ба більше навіть у такому простому питанні як розірвання шлюбу, відповідач не може спокійно вирішити дане питання, ставлячи наперед виключно власні інтереси та нівелюючи почуттями позивачки. Тривалий час їхнього розриву, фактично став підставою для побудови окремо життя. Те, що відповідач посилається на наявність доньки заради якої треба збереження сім`ї, фактично є психологічною маніпуляцією, оскільки шлюб - це виключно стосунки чоловіка та жінки, а не «батьків», стосунки батька та матері - «Батьківські» стосунки мають інше правове регулювання, та не мають жодного відношення до даної справи. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, визначає: «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається». Оскільки позивач, не має бажання відновлювати стосунки з відповідачем, не має до нього будь яких почуттів (окрім поваги та вдячності за доньку, розуміння необхідності спільного виховання їх доньки в дусі поваги до батьків та інше направлене на найкращі умови саме для розвитку їх спільної доньки). Крім того позивач продовжує своє життя вже окремо від відповідача, у зв`язку з чим в неї не має потреби у наданні строку на примирення з відповідаче

У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надіслав суду заяву, в якій просив проводити розгляду справи за її відсутності, наполягав на задоволенні позовної заяви.

Представник відповідача у свої заяви просила суд відкласти розгляд справи та надати сторонам строк на примирення.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини.

У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.04.2017 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис № 487).

Від шлюбу подружжя має малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища.

На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 133, 141, 206, 263-265, 268, 354,355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21.04.2017 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис № 487) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 27.06.2025.

Суддя В.Л. Котвицький