провадження № 22-ц/824/8760/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю поданою керівником - Цимбалюком Михайлом Сергійовичем на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора, про скасування заборони відчуження нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивачі звернулися до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, у якому просили:

скасувати заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладену 16 січня 1998 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. та зареєстровану в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень за №49681405, Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за №1403080 від 22 жовтня 2004 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

11 червня 1996 року між Київським міським відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та ТОВ «СІГМА» укладено Договір №312 про надання позики на створення робочих місць для інвалідів.

15 січня 1998 року між Київським міським відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів та ТОВ «СІГМА» укладено Додаткову угоду до Договору №312 про надання позики на створення робочих місць для інвалідів від 11 червня 1996 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань, передбачених додатковою угодою, між Київським міським відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, ЗАТ «Видавничий дім «АВАНПОСТ», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 укладено Договір про заставу, зокрема, нерухомості - квартири АДРЕСА_1 .

16 січня 1998 року нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. накладено заборону на відчуження вказаної квартири. Вказане обтяження зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на майно та їх обтяжень за №49681405 реєстратором - державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В.

В подальшому заставодавці померли, проте заборона на відчуження квартири нерухомого майна скасована не була, у зв`язку з чим 03.06.2024 позивачі звернулися до відповідача з заявою про вжиття заходів щодо припинення обтяження, однак вказана заява залишена відповідачем без належного реагування.

Згідно з відповіддю Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю №1/6-666-05 від 11 червня 2024 року у відповідача відсутні оригінали Договору №312 про надання позики на створення робочих місць для інвалідів від 11 червня 1996 року, а також Додаткова угода до нього від 15 січня 1998 року, яка була забезпечена Договором про заставу нерухомості, на підставі якого накладена заборона на відчуження предмету застави - квартири АДРЕСА_1 ; заборгованість за цими договорами не обліковується у бухгалтерській звітності відповідача.

Таким чином, відсутність у відповідача первинних бухгалтерських документів, а також інформації про заборгованість за Договором №312 про надання позики на створення робочих місць для інвалідів від 11 червня 1996 року, на думку позивачів, свідчить про відсутність такої заборгованості.

Обтяження у вигляді заборони на відчуження майна створює перешкоди у реалізації позивачами, як спадкоємцями заставодавців, права власності, внаслідок чого вони позбавлені можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд.

21 січня 2025 до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача, в яких зазначено, що Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю є правонаступником Київського міського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів. Підтвердила, що дійсно, у відповідача відсутній примірник Договору №312 про надання позики на створення робочих місць для інвалідів від 11 червня 1996 року, до якого була укладена додаткова угода, виконання якої було забезпечено договором застави, на підставі якого державним нотаріусом накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Відповідач допускає, що договір про надання позики укладався безпосередньо Фондом соціального захисту інвалідів. Відповідно до наданого позивачами примірника договору застави, він припиняє свою дію тільки коли сторони виконають свої зобов`язання за ним у повному обсязі, однак доказів виконання вказаного договору позивачами не надано.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року позов задоволено. Скасовано заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладену 16.01.1998 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. та зареєстровану в Державному реєстрі речових прав за №49681405 державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Наталією Василівною 22 жовтня 2004 року (номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - 1403080 від 22 жовтня 2004 року). Стягнуто з Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1 211,20 грн кожному.

Не погодившись із таким рішенням суду, директор Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - Цимбалюк Михайло Сергійович 04 березня 2025 року через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач вважає, що відсутність примірника договору позики у сторін по справі не є тотожним поняттю відсутність заборгованості за змістом договору позики.

Відсутність примірника основного договору одночасно як у позивачів так і у відповідача є вагомою перешкодою у з`ясуванні усіх фактичних обставин справи і прийнятті законного рішення по суті спору.

Оскільки у відповідача відсутні будь-які відомості щодо ТОВ «СІГМА», позивач їх не надав, судом першої інстанції ця обставина не встановлювалася, тому вважає неможливим встановити фактичні обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

З відкритих джерел відповідач встановив, що позивач ОСОБА_1 є директором ТОВ «СІГМА», назва якого співзвучна з назвою боржника за основним договором ТОВ «СТІГМА».

Зняття застави нерухомого майна, на переконання апелянта, призведе до припинення існування зобов`язання боржників (як спадкоємців) перед кредитором та не дасть можливості з`ясувати остаточно про наявність/ відсутність заборгованості за договором позики.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю поданою керівником - Цимбалюком Михайлом Сергійовичем на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора, про скасування заборони відчуження нерухомого майна, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

15 квітня 2025 року представниця позивачів - адвокатка Чиляєва І.А. подала відзив, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представниця позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокатка Чиляєва Ірина Анатоліївна заперечила проти доводів апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

У судове засідання представник Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не з`явився, 26 червня 2025 року подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши думку учасниці справи, яка прибула в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №390643894, №390645000 та №390645 від 13 серпня 2024 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №380870259 від 30 травня 2024 року у реєстрі наявне обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладене на підставі Договору застави від 15 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі №1-348.

15 січня 1998 року між Київським міським відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (Заставодержатель), в особі керуючого Шаповалова Олександра Анатолійовича, з однієї сторони, та ЗАТ «Видавничий дім «АВАНПОСТ», в особі директора Бойкова Володимира Івановича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які виступають майновими поручителями ТОВ «СІГМА» (Заставодавці), з другої сторони, укладено Договір про заставу нерухомості від 16 січня 1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекаліною Л.Т. та зареєстрований в реєстрі №1-348.

Відповідно до п. 2.1. вказаного Договору підставою виникнення зобов`язання забезпеченого заставою за даним договором є Додаткова угода від 15 січня 1998 року до Договору №312 про надання позики на створення робочих місць для інвалідів від 11 червня 1996 року, укладеного між Київським міським відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів та ТОВ «СІГМА».

Предметом застави є, зокрема, нерухоме майно, належна майновим поручителям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , - квартира АДРЕСА_1 (п.3.1 Договору).

16 січня 1998 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. накладено заборону на відчуження спірної квартири, яка зареєстрована в реєстрі за №3-86.

Обтяження зареєстроване в Держаному реєстрі речових прав на майно та їх обтяжень за №49681405 (єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1403080 від 22 жовтня 2004 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , майновий поручитель за договором застави, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02 серпня 2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №07.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , майновий поручитель за договором застави, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05 квітня 2022 року, виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис №399.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , майновий поручитель за договором застави, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 05 вересня 2023 року, виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис №699.

03 червня 2024 року позивачі через свого представника звернулись до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, який є правонаступником Київського міського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів (заставодержатедя) з заявою №1/5-623 про вжиття заходів щодо державної реєстрації припинення обтяження - застави об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , (номер запису про обтяження в Держаному реєстрі речових прав на майно та їх обтяжень за №49681405; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1403080 від 22 жовтня 2004 року).

Листом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю №1/6-666-05 від 11 червня 2024 року позивачів повідомлено про відсутність у відповідача оригіналів Договору №312 про надання позики на створення робочих місць для інвалідів від 11 червня 1996 року та Додаткової угоди від 15 січня 1998 року до нього, Договору застави нерухомості від 15.01. січня 1998 року, у зв`язку з чим запропоновано звернутися до Архіву міста Києва. Також у листі зазначено, що заборгованість за договором позики не обліковується в бухгалтерській звітності установи, запропоновано звернутися до Державного архіву м. Києва.

Відповідно до листа Державного архіву м. Києва за вих. №068/05-12/1315 від 02 липня 2024 року документи Фонду України соціального захисту інвалідів, його Київського міського відділення, а також ТОВ «Сігма» на зберігання до Державного архіву м. Києва не надходили.

На час розгляду справи докази наявності заборгованості за договором позики, на виконання якого укладений договір застави, судових спорів або відкритих виконавчих проваджень, як щодо майнових поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , так і до їхніх спадкоємців, якими є позивачі у справі, пов`язаних з виконанням Договору про надання позики на створення робочих місць для інвалідів №312 від 11 червня 1996 року, укладеного між Київським міським відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів та ТОВ «СІГМА», або Додаткової угоди до нього від 15 січня 1998 року, забезпеченої Договором про заставу нерухомості, у матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що доказів звернення кредитора за договором позики та заставодавця за договором застави Київського міського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів або його правонаступника - Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, до майнових поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 або до їхніх спадкоємців у строки, встановлені ч. 2 ст. 1281 ЦК України, відповідачем не надано, а обґрунтування, наведені у письмових поясненнях як на достатню підставу для продовження існування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, гуртуються на припущеннях та частково спростовані матеріалами справи.

Оскільки обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладене на підставі Договору застави від 15 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі №1-348, порушує права позивачів як співвласників квартири, перешкоджає останнім розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, матеріалами справи не доведена необхідність у подальшому застосуванні вказаного обтяження, а позивачі позбавлені можливості захистити свої права у інший спосіб, зокрема, внаслідок відсутності у відповідача договорів, на підстави яких накладено вказане обтяження, суд позовні вимоги задовольнив.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не може повною мірою погодитися з таким висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 ЦК УРСР (тут і далі в редакції на час виникнення правовідносин щодо укладення договорів позики та застави) цивільні права і обов`язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 374 ЦК УРСР, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Стаття 178 ЦК УРСР передбачала, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством. Крім того, зобов`язання між громадянами або з їх участю можуть забезпечуватися завдатком, а зобов`язання між соціалістичними організаціями - гарантією.

Відповідно до статті 181 ЦК УРСР, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону. Заставою може бути забезпечена дійсна вимога. Застава може мати місце також щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Відносини застави регулюються Законом України «Про заставу», іншими актами законодавства.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про заставу» (тут і далі в редакції на час виникнення правовідносин щодо укладення договорів позики та застави) заставою може бути забезпечена дійсна вимога, зокрема така, що випливає з договору позики (банківської позички), купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

За правилами частини першої статті 15 Закону України «Про заставу», застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та у порядку, передбачених законом.

За приписами статі 15 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. У разі коли предметом застави є рухоме майно, реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави.

Відповідно до статей 190 ЦК УРСР та 28 Закону України «Про заставу» право застави припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави.

Також згідно зі статтею 29 Закону України «Про заставу» у разі відмови кредитора прийняти виконання забезпеченою заставою грошової вимоги відповідна сума вноситься заставодавцем у депозит державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса. Якщо внесена в депозит сума повністю покриває борг, застава припиняється.

Подібним чином спірні правовідносини врегульовано і чинним на час звернення позивачів до суду законодавством.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 593 ЦК України передбачено, що з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою, припиняється і право застави.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється, у т.ч. в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Відповідно до пункту 5.2 Договору застави нерухомості від 15 січня 1998 року, право застави припиняється повністю виконанням боржником або заставодавцем у повному обсязі забезпеченого заставою зобов`язання.

Виходячи з наведеного, застава припиняється, зокрема з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. При цьому, законодавець не вимагає від заставодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням застави, оскільки застава за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припиненням забезпеченого заставою зобов`язання, тобто у зв`язку з виконанням договору №132 про надання позики від 11 червня 1996 року.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна, відповідно до яких передумовою скасування такої заборони є визнання припиненим правочину (договору застави), на підставі якого 16 січня 1998 року було накладено заборону відчудження квартири, 22 жовтня 2004 року до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження №1403080, а в подальшому перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером обтяження 49681405.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що встановлено статтею 1218 ЦК України.

Частина друга статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначає припинення правовідношення.

Проте, у цій справі позивачами, як спадкоємцями первісних заставодавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , не заявлялася вимога про визнання припиненим зобов`язання за договором №132 про надання позики від 11 червня 1996 року або ж визнання застави за договором від 15 січня 1998 року припиненою, а тому місцевий суд передчасно надав оцінку виконанню належним чином договору позики та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для скасування заборони відчуження нерухомого майна, попри наявний чинний договір застави, саме в межах якого (а не договору позики) було накладено заборону.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та, у зв`язку з цим неправильне застосування норм матеріального права, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що апеляційна скарга Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю підлягає задоволенню, слід стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь апелянта судовий збір за подання апеляційної скарги по 1 816,80 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 141, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю подану керівником - Цимбалюком Михайлом Сергійовичем - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора, про скасування заборони відчуження нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 104) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень) 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 104) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень) 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 104) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень) 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03 липня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова