Справа № 188/806/24
Провадження № 2/188/384/2025
12 червня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність справ Лисичанського міського суду Луганської області визначено за Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області.
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради (далі третя особа), про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є дідусем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 виховує свого малолітнього онука ОСОБА_3 .
Відповідач є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (актовий запис № 986 від 20.12.2012р.) батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , відомості про якого записані зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
Позивач зазначає, що після повномасштабного вторгнення відповідач перейшла на бік ворога, виправдовуючи збройну агресію рф проти України, та фактично проживає на території держави-агресора. З того часу вона не цікавиться життям своєї дитини, не займається її вихованням та не утримує її.
Згідно наказу служби у справах дітей № 32 від 18.01.2024 р. ОСОБА_6 є дитиною, яка залишилась без батьківського піклування, якого тимчасово влаштовано у сім`ю позивача.
Відповідач повідомлена про те, що її малолітній син проживає і перебуває на вихованні свого дідуся, проте вона жодним чином не намагається спілкуватися із своїм малолітнім сином, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться, чи достатньо в Позивача коштів та можливостей на утримання її дитини.
У зв`язку із тим, що відповідач взагалі не виявляє інтерес до життя свого сина, не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, не піклується про фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я, навчання, перебування у школі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу - створились умови, які шкодять інтересам неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 .
Такі факти свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина.
Оскільки відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, позивач, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу (далі СК) України, просить задовольнити позов та позбавити її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року провадження у зазначеній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 11 листопада 2024 року.
Відповідач відзиву на позов не надала.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, прохає позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення за наявними у справі матеріалами.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі її представника.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач є дідусем неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 (шлюб між якими зареєстровано 25.11.2023 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис №235) виховує свого неповнолітнього онука ОСОБА_3 , .
Відповідач є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , та матір`ю дитини ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області 20 грудня 2012 року за актовим записом № 896.
Батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , відомості про якого записані зі слів матері, відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за актовим записом № 896 від 20 грудня 2012 року.
Згідно наказу Служби у справах дітей Львівської міської ради №32 від 18.01.2024 р.н. неповнолітнього ОСОБА_3 поставлено на облік як дитину, яка залишилась без батьківського піклування та тимчасово влаштовано у сім`ю позивача, на якого покладено відповідальність за виховання, навчання і розвиток ОСОБА_3 , зобов`язано ОСОБА_7 піклуватися про його духовний, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку його природних здібностей, поважати гідність дитини.
Відповідно до довідки № 45, виданою 07.02.2024 Управлінням соціального захисту Львівської міської ради, р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.03.2023 р. проживають в тимчасових спорудах зі збірних модулів , призначених для компактного поселення осіб (модуль №721), які знаходяться на території орієнтовною площею 1,95 га (у межах громадського центру Сихова) на просп. Червоної Калини (навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 .
Встановлені судом правовідносини регулюються СК України та Законом України «Про охорону дитинства».
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Стаття 258 СК України регламентує, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, але за весь цей час батько проявляв байдужість до долі своєї дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
На порушення вказаних норм законодавства відповідач взагалі усунулася від виконання своїх обов`язків матері, не піклується про здоров`я сина, не приймає участі у його вихованні.
Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави, але відсутність у неповнолітньої дитини відповідного статусу не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування.
Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).
Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні «Піні та інші проти Румунії» зазначав, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків (усиновителів).
Таким чином, позов про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтований доказами, відповідає нормам законодавства України та інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , тому підлягає задоволенню.
Стаття 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав:
1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання;
2) перестає бути законним представником дитини;
3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;
4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;
5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);
6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ч. 1).
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2).
На підставі викладеного, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 3, 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 164, 165, 166, 258 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
ОСОБА_2 повідомити про це рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя П. О. Бурда