головуючий у суді І інстанції Сирбул О.Ф.
провадження № 22-ц/824/1895/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» (далі - ТОВ «Тертиця»), який уточнив у процесі розгляду справи, і остаточно просив:

стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування у розмірі 32 988 грн 29 коп.;

стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця» солідарно різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 119 663 грн 62 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, всього - 129 663 грн 62 коп.

розподілити судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 10 травня 2023 року об 11 год 00 хв на 85 км + 800 м автомобільної дороги Київ-Чоп поблизу села Кочерів, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «VOLVO FH 12», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надав переваги автобусу марки «VAN НOOL Т-917 ASTRON», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 липня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, при цьому в постанові зазначено, що ОСОБА_2 працює водієм в ТОВ «Тертиця».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування № 212245376 від 29 листопада 2022 року з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 160 000 грн, з франшизою 2 500 грн.

15 травня 2023 року він повідомив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про настання страхового випадку.

Згідно з рахунком-фактурою №1-17052023, актом виконаних робіт від 17 травня 2023 року, платіжною інструкцією 0.0..1 він сплатив ФОП ОСОБА_3 вартість вітрового скла до автобуса марки «VAN HOOL Т-917 ASTRON» у сумі 80 233 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №03394 з графічним зображенням дзеркала, видатковою накладною №03394 від 25 травня 2023року, квитанцією до прибуткового касового ордера №0116/23 від 25 травня 2023 року він сплатив ФОП ОСОБА_4 вартість дзеркала у зборі «VAN HOOL Т-917 ASTRON» без ПДВ у сумі 112 050 грн. Отже, загальний розмір, завданої йому внаслідок ДТП, шкоди складає 192 283 грн (80 233 грн +112 050 грн).

04 серпня 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 18 471 грн 94 коп. та у розмірі 18 659 грн 15 коп. (всього 37 131 грн 09 коп.) з урахуванням франшизи, що є значно меншим за реальну вартість придбаних позивачем складових частин та виконаних робіт.

Згідно з висновком експерта № ВЕ-57/23 від 10 листопада 2023 року за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ становить 72 619 грн 38 коп.

Вважає, що з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на його користь слід стягнути матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, в межах ліміту відповідальності, з урахуванням франшизи та суми виплаченого страхового відшкодування, у розмірі 32 988 грн 29 коп. (72 619 грн 38 коп. - 2 500 грн - 37 131 грн 09 коп.).

Враховуючи, що розмір завданої йому шкоди перевищує межі відповідальності страхової компанії, а страхової виплати недостатньо для відшкодування завданої йому шкоди, різниця у сумі 119 663 грн 62 коп. (192 283 грн - 70 119 грн 38 коп. - 2 500 грн) підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця», з яким він перебував у трудових відносинах.

Крім того, протиправними діями відповідачів йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він не може в повній мірі використовувати власний транспортний засіб за його призначенням: для перевезення пасажирів, багажу тощо, а власних коштів позивача не вистачає для ремонту транспортного засобу. Відповідачі жодного разу не поцікавилися та не запропонували допомогу зі свого боку, у вигляді можливого відшкодування завданої шкоди або усунення шкідливих наслідків заподіяної шкоди, що призвело до втрати позивачем часу та коштів, які ним виділялися на інші потреби, а саме на збір документів, інформації щодо ДТП, проведення оцінки, пошуку та залучення до справи представника - адвоката, який є фахівцем у галузі права, що в свою чергу внесло суттєвий розлад в звичайний, повсякденний життєвий уклад позивача, при цьому він не міг належним чином займатися роботою, приділяти достатньої уваги сім`ї, дітям та суспільству.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «НАСК«ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 32 988 грн 29 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця» на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 119 663 грн 62 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, а всього 129 663 грн 62 коп.

Стягнуто з ПАТ «НАСК«ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 625 грн 66 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 991 грн 50 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Тертиця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 625 грн 66 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 991 грн 50 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Задовольняючи позовну вимогу до ПАТ «НАСК«ОРАНТА», суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 18 471 грн 94 коп. та у розмірі 18 659 грн 15 коп.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «VAN HOOL Т-917 ASTRON», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 72 619 грн 38 коп., тому різниця у сумі 32 988 грн 29 коп. підлягає стягненню з страхової компанії на користь позивача.

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця» суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Врахувавши, що страхової виплати недостатньо для відшкодування позивачу шкоди суд першої інстанції дійшов висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця» на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Стягуючи солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця» на користь позивача моральну шкоду, суд першої інстанції з урахуванням засад розумності і справедливості дійшов висновку про доведеність позовних вимог в цій частині, оскільки діями відповідачів позивачу були завдані незручності, що спричинили моральні страждання, пов`язані з необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Тертиця» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Тертиця», а також просить стягнути з позивача на свою користь судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 814 грн 99 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті позивачу страховою компанією становить 157 500 грн.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатила ОСОБА_1 37 131 грн 09 коп. матеріальної шкоди, тому у разі доведення позовних вимог страхова компанія повинна була додатково сплатити позивачу 120 368 грн 91 коп., а не 32 988 грн 29 коп.

Суд першої інстанції незаконно прийняв заяву про зменшення позовних вимог до страхової компанії та про збільшення позовних вимог до ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця».

Судом першої інстанції не досліджено факт того, чому страховик виплатив позивачу саме 37 131 грн 09 коп. як достатню суму для відшкодування завданої шкоди.

Позивачем не надано доказів того, що ТОВ «Тертиця» на законних підставах володіло транспортним засобом, який був учасником ДТП.

Власником транспортного засобу на час ДТП був та на час розгляду справи є ОСОБА_5 , вказана обставина також була залишена поза увагою судом.

Суд першої інстанції не забезпечив право ТОВ «Тертиця» на участь у справі, чим позбавив його права клопотати про витребування доказів.

Також, на адресу апеляційного суду від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшли пояснення, в яких заявник посилається на те, що ТОВ «Тертиця» намагаючись покласти відшкодування в межах ліміту на страховика не враховує норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким страховик відшкодовує страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу в межах ліміту. В той час як винуватець ДТП повинен відшкодувати за статтею 1194 ЦК України різницю між страховим відшкодуванням та реальними збитками (фактичними збитками).

Щодо правової позиції відповідача ОСОБА_2 .

Станом на день ухвалення постанови апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 не надійшов.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №469663 від 28 лютого 2024 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 183, 184 т. 1).

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.

Апеляційний суд направив на зареєстровану адресу відповідача повідомлення разом з копіями ухвали про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Відповідач кореспонденцію суду не отримав, надіслана апеляційним судом кореспонденція повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з цим, апеляційний суд звернувся до Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» щодо неналежного виконання працівниками АТ «Укрпошта» Правил надання послуг поштового зв`язку.

Апеляційний суд направив на зареєстровану адресу відповідача повідомлення разом з копіями ухвали про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Відповідач ОСОБА_2 кореспонденцію суду не отримав, надіслана апеляційним судом кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується трекінгом АТ «Укрпошта» поштового відправлення 361 від 07 липня 2025 року.

Таким чином, апеляційний суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (надалі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Однак з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу.

Це передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, апеляційний суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо апеляційної скарги.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «VAN НOOL Т-917 ASTRON», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіїНОМЕР_6 , виданого 17 листопада 2017 року.

10 травня 2023 року об 11 год 00 хв на 85 км + 800 м автомобільної дороги Київ-Чоп поблизу села Кочерів, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «VOLVO FH 12», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надав переваги автобусу марки «VAN НOOL Т-917 ASTRON», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 289/1180/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на підставі статті 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, шляхом обмеження усним зауваженням, а провадження у справі закрито.

У постанові Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 289/1180/23 вказано, що ОСОБА_2 працює водієм у ТОВ «Тертиця» (а.с. 11 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування № 212245376 від 29 листопада 2022 року з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 160 000 грн, з франшизою - 2 500 грн (а.с. 12 т. 1).

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 04 вересня 2023 року №2600-0704-8/172106 за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відповідно до поданої відповідальними особами ТОВ «Тертиця» звітності - ОСОБА_2 станом на 10 травня 2023 року перебував у трудових відносинах з товариством (а.с. 28 т. 1).

Згідно відкритих даних, директором ТОВ «Тертиця» є ОСОБА_6 , а основний зареєстрований вид діяльності товариства за КВЕД 49.41 - послуги з перевезення вантажним автомобільним транспортом.

15 травня 2023 року ОСОБА_1 повідомив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про настання страхового випадку та того ж дня подав заяву про виплату страхового відшкодування.

Згідно з рахунком-фактурою №1-17052023, актом виконаних робіт від 17 травня 2023 року, платіжною інструкцією № 0.0..1, ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_3 вартість вітрового скла до автобуса марки «VAN HOOL Т-917 ASTRON» та послуги з його заміни без ПДВ у сумі 80 233 грн.

На підставі рахунку-фактури № 03394 з графічним зображенням дзеркала, видаткової накладної №03394 від 25 травня 2023року, квитанції до прибуткового касового ордера №0116/23 від 25 травня 2023 року, ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_4 вартість дзеркала у зборі VAN НОМЕР_5 без ПДВ у сумі 112 050 грн.

Відповідно до платіжних інструкцій від 01 серпня 2023 року № 38007 та від 09 жовтня 2023 року № 50685 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила ОСОБА_1 18 471 грн 94 коп. та 18 659 грн 15 коп.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № ВЕ-57/24 від 10 листопада 2023 року, складеним судовим експертом Семенченком П.О., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «VAN HOOL Т-917 ASTRON»,д.н.з. НОМЕР_3 , отриманих внаслідок ДТП, станом на дату ДТП 10 травня 2023 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 72 619 грн 38 коп. (без ПДВ).

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги ТОВ «Тертиця», колегія суддів дійшла таких висновків.

Щодо порушення норм процесуального права.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 120/17879/21-а, з огляду на вимоги статей 55, 129 Конституції України, пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зроблено висновок про те, що суд зобов`язаний створити учасникам справи (позивачу, відповідачу, третім особам, а також їх представникам) належні можливості для використання всіх процесуальних прав, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ТОВ «Тертиця» вказувало на те, що суд першої інстанції не забезпечив йому право на участь у справі, чим позбавив його права клопотати про витребування доказів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Частиною 5 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції, порушенням права на справедливий суд та вимог статей 128-130, 223, 372 ЦПК України.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Тертиця» зареєстровано за адресою: 12201, Житомирська область, Житомирський район, місто Радомишль, вул. Орлика отамана, 35, на яку направлялася вся поштова кореспонденція.

Однак, зазначена поштова кореспонденція поверталася на адресу суду першої інстанції із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 163, 181, т. 1).

Слід зазначити, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, апеляційний суд вважає, що факт неотримання апелянтом поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17(П/9901/87/18)).

Зважаючи на те, що відповідача ТОВ «Тертиця» належним чином повідомлено про розгляд справи, незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, апеляційний суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача ТОВ «Тертиця» дотримано і справу без порушення процесуальних норм розглянуто судом першої інстанції по суті. З огляду на встановлене, доводи апеляційної скарги у цій частині не заслуговують на увагу.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність прийняття судом першої інстанції заяви про зменшення позовних вимог до страхової компанії та про збільшення позовних вимог до ОСОБА_2 та ТОВ «Тертиця», то вони відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Призначено підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження, про що сторони повідомлено належним чином.

16 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пустовий Б.В. подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року призначено справу до розгляду по суті. Підготовче засідання закрито.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права при прийнятті заяви про зменшення позовних вимог, а подання зазначеної заяви є правом позивача.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1,2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 визначив відповідачем, зокрема, ТОВ «Тертиця», з яким перебувала у трудових відносинах винна у ДТП особа ОСОБА_2 та надав на підтвердження своїх доводів відповідні докази.

Перевіривши вказані доводи і докази, що надані на їх підтвердження, апеляційний суд встановив, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №085329 від 10 травня 2023 року вказано, що транспортний засіб марки «VOLVO FH 12», д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , а напівпричеп «SCHWARZMULLER SPA-3E», д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 (а.с. 27 т. 1)

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування № 212245376 від 29 листопада 2022 року з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 160 000 грн, з франшизою - 2 500 грн (а.с. 12 т. 1).

Страхувальником транспортного засобу марки «VOLVO FH 12», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепа «SCHWARZMULLER SPA-3E», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_6 згідно з страховими актами (а.с.63-66 т. 1).

Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду справи не встановив на підставі належних та допустимих доказів, хто є володільцем транспортного засобу марки «VOLVO FH 12», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепа «SCHWARZMULLER SPA-3E», д.н.з. НОМЕР_2 .

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ТОВ «Тертиця» експлуатує джерело підвищеної небезпеки (транспортний засіб марки «VOLVO FH 12», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричеп «SCHWARZMULLER SPA-3E», д.н.з. НОМЕР_2 ) в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою-роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Аналіз змісту Глави 82 ЦК України свідчить про те, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) та у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18-ц (провадження № 61-17948св19), від 25 листопада 2024 року у справі № 357/11901/22 (провадження № 61-10318св24).

При цьому під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17).

Суд першої інстанції під час розгляду справи не встановив, а в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 вчинив ДТП під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків водія на вказаному транспортному засобі, оскільки з листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 04 вересня 2023 року №2600-0704-8/172106 не вбачається на якій посаді у ТОВ «Тертиця» працював ОСОБА_2 .

Так, дійсно у постанові Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 289/1180/23 вказано, що ОСОБА_2 працює водієм у ТОВ «Тертиця».

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №085329 від 10 травня 2023 року ОСОБА_2 вказано, що він тимчасово не працює.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що у разі пред`явлення позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, як до особи, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин так і до володільця цього джерела, - солідарна відповідальність не виникає, оскільки за наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини 1 статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

З огляду на те, що апеляційний суд встановив, що ТОВ «Тертиця» є неналежним відповідачем у справі про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, інші учасника з апеляційними скаргами до апеляційного суду не зверталися, - доводам апеляційної скарги щодо правильності визначення розміру суми відшкодування - правова оцінка не надається.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ТОВ «Тертиця» про відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили законність підстав володіння ТОВ «Тертиця»транспортним засобом, яким на час ДТП керував ОСОБА_2 , та наявність підстав для стягнення з нього різниці між фактичним розміром і страховою виплатою є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «Тертиця»підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині солідарного стягнення з ТОВ «Тертиця» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Також підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ТОВ «Тертиця» на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі по 625 грн 66 коп., витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі по 1 991 грн 50 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі по 3 000 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Тертиця» на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1 944 грн 54 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 119 663 грн 62 коп., моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, а всього 129 663 грн 62 коп., - скасувати з ухваленням нового судового рішення в цій частині.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 119 663 грн 62 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, а всього 129 663 грн 62 коп.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року в частині стягнення з ПАТ «НАСК«ОРАНТА» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі по 625 грн 66 коп., витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі по 1 991 грн 50 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі по 3 000 грн - скасувати.

Стягнути з ПАТ «НАСК«ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 251 грн 32 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 983 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тертиця» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 944 грн 54 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська