УХВАЛА

(повний текст)

«30» червня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Бережної С. П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

відповідача ОСОБА_5 ,

представника відповідачів ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_8 , Державна інспекція архітектури та містобудування України, Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імені Олега Лєбєдєва», про встановлення факту порушення права на мирне володіння майном, відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

до Солом`янського районного суду міста Києва, звернулася ОСОБА_7 в особі представника адвоката Козій Д.О. з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_8 , Державна інспекція архітектури та містобудування України, Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія», про встановлення факту порушення права на мирне володіння майном, відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди.

13 вересня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 16 вересня 2024 року.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідачів у справі. Відповідь на такі запити надійшла до суду 09 жовтня 2024 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 15 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 02 грудня 2024 року.

27 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Стойчева Р.В. надійшов відзив на позовну заяву.

02 грудня 2024 року від представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Стойчева Р.В. надійшли клопотання про залучення до участі у справі третьої особи та клопотання про витребування доказів.

06 грудня 2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, заперечення щодо клопотання про витребування доказів, та залучення третьої особи.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 грудня 2024 року клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Стойчева Р.В. про залучення до участі у справі третьої особи та клопотання про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_8 , Державна інспекція архітектури та містобудування України, Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імені Олега Лєбєдєва», про встановлення факту порушення права на мирне володіння майном, відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, - закрито; призначено справу до судового розгляду по суті.

В судові засідання призначені на 17.04.2025 року, 29.04.2025 року, 07.05.2025 року, 27.05.2025 року, 30.06.2025 року позивач не з`явилась.

Представник позивача в судове засідання 30 червня 2025 року з`явилась, вказала, що позивач не може прибути в судове засідання оскільки перебуває з дітьми, вказала, що на наступну погоджену дату позивачка планує з`явитись. Також зазначила, що перед цим в судове засідання вона не з`явилась оскільки її клієнтка (позивач) просила її не їхати в судове засідання і казала що їй не заплатить.

В судове засідання представник відповідачів адвокат Стойчев Р.В. з`явився, заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неодноразовою неявкою позивачки у справі до суду. Вказав, що позивач та її представник свідомо затягують розгляд справи, докази на підтвердження поважності причин не явки до суду в попередні судові засідання є неналежними, не підтверджують ті обставини на які посилається представник позивача.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,в судове засідання з`явились, підтримали свого представника, вказали, що позивачка не з`являється і в судові засідання у інших справах, які розглядаються в суді.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. 07 травня 2025 року від представника третьої особи - адвоката Рагімової Т.М. до суду надійшла заява про проведення судових засідань без її участі.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання призначене на 17.04.2025 року позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача через підсистему «Електронинй суд» подав клопотання про відкладення з додатками (фото термометр). При цьому, будь - яких інших доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин надано не було. Від позивача будь яких заяв та/ або клопотань до суду не надходило.

В судове засідання призначене на 29.04.2025 року позивач та представник позивача не з`явились, від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення з додатками (фото скріншота навігатора та фото чека). При цьому, з вказаної копії чеку встановити суду будь - які дані не вбачається можливим.

В судове засідання призначене на 01.05.2025 року позивач не з`явилась, надала суду клопотання про відкладення, посилаючись на те, що 01 травня 2025 року стався нещасний випадок на підтвердження чого надала консультацію спеціаліста від 07 травня 2025 року. Також вказала, що вона має у справі представника, однак хоче давати особисті пояснення у справі, оскільки спір стосується її права на мирне володіння майном.

Представник позивача в судове засідання з`явився, надав пояснення у справі, у зв`язку з необхідністю присутності в судовому засіданні позивача для можливості надання відповіді на запитання відповідачів просила оголосити в судовому засіданні перерву.

В судове засідання призначене на 27 травня 2025 року позивач та представник позивача не з`явились, 27.05.2025 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення з додатками (скріншот листа клієнта). У вказаному клопотанні представник зазначає, що позивач хоче дати особисті пояснення у справі, оскільки спір стосується порушення її права на мирне володіння майном, однак не може прийняти участь в судовому засіданні за станом здоров`я.

При цьому, суд зважає на те, що дані зазначені у доданому скріншоті медичного висновку про тимчасову непрацездатність зазначені не у повному обсязі (мають скриті дані), що унеможливлює перевірку дійсності вказаного документу судом.

В судове засідання призначене на 30 червня 2025 року позивач в черговий раз не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

При цьому, суд зважає на те, що з врахуванням складності розгляду справи всі дати судових засідань було погоджені з усіма учасниками справи у підготовчому засіданні, зокрема зі стороною позивача.

Також, судом було зобов`язано сторону позивача надати до матеріалів справи належні докази поважності причин неявки в судові засідання у погоджені сторонами дати. Однак, інших доказів до матеріалів справи від сторони позивача не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається з ч. ч. 1 2 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, окрім доказів, доданих до вищевказаних клопотань про відкладення, будь яких інших належних та допустимих доказів поважності причин неодноразової неявки в судові засідання сторони позивача надано суду не було.

Крім того, позивач у наданих суду клопотаннях неоднаразово вказувала на необхідність обов`язкової участі в процесі її особисто, враховуючи предмет позову.

У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві - це використання учасником процесу своїх прав з метою, що суперечить завданню цивільного судочинства, тобто, спрямоване на перешкоджання розгляду справи, затягування процесу або досягнення інших неправомірних цілей.

При цьому, ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи встановлення явної неповаги до суду чи учасників справи (Постанова Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 761/27076/19 (провадження № 61-14448св20).

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria». Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права. (Постанова Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 311/2121/19 (провадження № 61-11958св20)).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявити особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03 від 01 квітня 2008 року).

Вбачається, що справа перебуває в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва суду тривалий час, а саме з вересня 2024 року, сторона позивача неодноразово не з`являлась в судові засідання, позивач наполягав на необхідності його особистої участі його в судовому засіданні, при цьому, подаючи суду клопотання про відкладення у зв`язку з неможливістю з`явитись в судове засідання, належних, допустимих та достовірних доказів поважності причин неявки в судові засідання надано не було. Чергова неявка позивача в судове засідання перешкоджає повному та всебічному розгляду справи та ухваленню по справі законного та обґрунтованого рішення.

При цьому, відповідачі та їх представник з`являються в судові засідання, однак позбавлені можливості здійснити розгляд справи у зв`язку з неоднаразовими неявками сторони позивача.

За положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд зважає на те, що на цей час ЦПК України передбачає альтернативні механізми для реалізації своїх прав на участь в судових засіданнях, зокрема участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, у тому числі з власних джерел, виклад своїх заперечень в письмовій формі, направлення доказів засобами електронного або поштового зв`язку, тощо.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причини неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надала; з врахуванням позиції позивача щодо ообов`язкової участі позивача в судовому засіданні неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явиться в судове засідання.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 658/1141/18 наголосив на тому, що системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Заяв про розгляд справи без участі позивача від сторони позивача до суду не надходило. Представник позивача в судовому засіданні від 07 травня 2025 року наполягала на необхідності участі саме позивачки в судовому засідання для надання особисто пояснень та відповідей на запитання. При цьому, позивачка в судові засідання в подальшому не з`являлась, належних та достовірних доказів поважності причин не прибуття в судові засідання суду не надала, у наданих суду клопотаннях, при цьому, неоднаразово наполягала на своїй особистій участі Представник позивача також неодноразово в судові засідання з`являвся, при цьому, дати судових засідань були погоджені заздалегідь всіма учасниками, що підтверджується, зокрема, технічними записами судових засідань.

Заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від позивача також суду не надходило.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до положень цивільно-процесуального закону на суд покладається обов`язок забезпечення усім учасникам процесу рівних можливостей для реалізації наданих їм прав. В той же час суд не може змусити таку сторону використовувати надані їй права та можливості.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Установивши всю сукупність передбачених законом обставин, ураховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

З урахуванням викладеного, суд також вважає за необхідне роз`яснити, що позивач має право звернутись до суду повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 43, 44, 81, 158, 257, 259-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

клопотання представника відповідачів адвоката Стойчева Р.В., про залишення позовної заяви без розгляду, - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_8 , Державна інспекція архітектури та містобудування України, Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імені Олега Лєбєдєва», про встановлення факту порушення права на мирне володіння майном, відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 04 липня 2025 року.

Суддя І. О. Тесленко