УХВАЛА

Справа № 491/505/25

14 липня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі головуючого судді - Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Голубович А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ананьївського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Опалько О.М., до Ананьївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді від 16 червня 2025 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

30 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

11 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Опалька О.М. надійшла заява про відвід головуючого судді Ананьївського районного суду Одеської області Желяскова Олега Олександровича від участі у розгляді позовної заяви ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Опалько О.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН № 1528644 від 12 червня 2025 року, в підготовче судове засідання не прибули, причини неприбуття невідомі. Про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання сторона позивача повідомлена належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа.

Представник відповідача Майданюк І.О., яка діє на підставі довіреності від 08 січня 2025 року за № 04-32/62, надала через канцелярію суду письмове клопотання, в якому просить підготовче судове засідання, призначене на 14 липня 2025 року, провести без її участі. Поряд з цим зазначила, що заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді відповідач не підтримує як необґрунтовану та просять відмовити в її задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід та дослідивши матеріали справи, вважаю що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи заяву про відвід ОСОБА_1 вказував про те, що раніше звертався до Ананьївського районного суду Одеської області з позовом про визнання права власності на комплекс будівель та споруд № 3 за набувальною давністю. Справу розглядав суддя Дорош В.В., який є колегою судді Желяскова О.О. та працював разом з ним. У зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права суддею Дорошем В.В. рішення суду першої інстанції було скасовано за апеляційною скаргою Одеської обласної прокуратури та у задоволенні позову було відмовлено. З огляду на викладене та враховуючи ту обставину, що позивач наразі перебуває у неприязнених відносинах з керівництвом Ананьївської міської ради (відповідач по справі), позивач не сумнівається що Ананьївським районним судом Одеської області буде прийняте рішення про відмову у задоволенні його позову.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на підставі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинним законодавством визначені певні обставини, які виключають участь в розгляді справи судді.

В ЦПК України передбачено підстави відводу судді.

Так, в частині першій статті 36 ЦПК України зазначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно зі статтею 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Тобто цивільним процесуальним законом чітко визначені підстави відводу судді, одними з яких є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Так, частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Позивач не навів жодних обставин, які б свідчили про упередженість судді Желяскова О.О. під час розгляду його позовної заяви у справі № 491/505/25, а припущення про можливі мотиви та дії судді не можуть бути підставою для його відводу, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у його неупередженості й не підтверджені жодними належними доказами.

Доводи заяви сторони позивача про відвід судді зводяться до незгоди позивача із процесуальними рішеннями судді, які були винесені раніше. Що не свідчить про наявність підстав для відводу головуючого та про наявність обставин сумніватись у неупередженості головуючого, оскількисторони не позбавлені можливості оскаржити такі рішення в порядку передбаченому процесуальним законодавством до суду апеляційної інстанції.

Тобто позивач не навів жодних об`єктивних підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України для відводу судді.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що постановляється ухвала, яка оформлюється окремим документом. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ананьївського районного суду Одеської області Желяскова О.О. від участі в розгляді його позовної заяви, оскільки не знайшли підтвердження доводи позивача про те, що існують обставини, які достовірно б вказували на упередженість та необ`єктивність судді Ананьївського районного суду Одеської області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39-41 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі судді Желяскова Олега Олександровича по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Ухвала суду згідно частини другої статті 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу суду згідно частини другої статті 353 ЦПК України може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію цієї ухвали вручити/надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України

СуддяО. О. Желясков