РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2921/25

провадження у справі № 2/0285/1477/25

03 липня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………………..........Літвин О. О.,

секретаря…………………………......Клечковської М. М.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження

без повідомлення сторін

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал»,

поданим в його інтересах адвокатом Маслюженком Миколою Петровичем,

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, в якому заявлені вимоги мотивував тим, що 15.03.2019 між акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі по тексту Агріколь Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №535666/3288845(659038) від 15.03.2019, відповідно до умов якого їй було відкрито поточний рахунок у гривнях, видано кредитну картку та надано можливість користуватись кредитними коштами в межах кредитного ліміту. У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх зобов`язань її заборгованість склала 11106,73 грн, яка включає в себе прострочений борг по тілу кредиту та відсотки (нараховані і прострочені).

В подальшому на підставі договорів відступлення права вимоги від 18.01.2024 та 22.02.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі по тексту ТОВ Санфорд) набуло статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками попереднього кредитора, включно і до ОСОБА_1 .

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою від 04.06.2025 /а.с.80/ відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.

Відповідач 20.06.2025 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, визнати незаконними нарахування відсотків, штрафів та інших санкцій за період дії воєнного стану, оплату правничої допомоги та врахувати її статус як дружини військовослужбовця. На мотивування своїх заперечень зазначила, що частково визнає про наявність у неї кредитного зобов`язання перед фінансовою установою, однак не перед ТОВ Санфордом, про відступлення прав якому її не було повідомлено. Вважає нараховану заборгованість завищеною. Від виконання своїх зобов`язань не ухилялась, а навпаки намагалась врегулювати питання в досудовому порядку і закрити борг по тілу кредиту.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України).

У цій справі встановлено, що 14.12.2018 ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачу кредитної картки /а.с.18-19/. Шляхом підписання цієї заяви ОСОБА_1 засвідчила, що ознайомлена із пам`яткою клієнта. Також відповідачем цього ж дня було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування, інформацію про реальну річну ставку, порядок повернення кредиту /а.с.12-13/.

15.03.2019 відповідач звернулась до Агріколь Банку із заявою про надання банківської послуги «кредитна картка» /а.с.9/, при цьому вказана заява була заповнена відповідно до Договору про надання банківських послуг №535666/3288845 від 15.08.2018, яка є невід`ємною її частиною.

Обидві заяви містили інформацію про кредитну лінію, зокрема, її розмір в сумі 10600 грн, строк 24 місяці, процентну ставку 34 % річних (фіксована).

29.01.2021 ОСОБА_1 було подано до Агріколь Банку заяву про зміну умов користування банківською послугою, яка також нею підписана особисто та згідно якої визначено тип та клас картки Visa Classic, інформацію про кредитну лінію, зокрема, її розмір в сумі 10600 грн, строк до 31.01.2023, процентну ставку 34 % річних (фіксована), реальну процентну ставку 43,29 % річних /а.с.10-11/.

18.01.2024 між Агріколь Банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Сонаті» /а.с.43-50/, а в подальшому 22.02.2024 між останнім та позивачем /а.с.36-42/ було укладено договори про відступлення права вимоги №1-2024 та №2-2024, відповідно до яких кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги кредитора за кредитними договорами.

Відповідно до наданих позивачем реєстрів прав вимог від 23.01.2023 /а.с.61/ та від 04.03.2024 /а.с.53/ до зазначених вище договорів про відступлення права вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №535666/3288845(659038) від 15.03.2019 в розмірі 11607,73 грн.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Договорами про відступлення права вимоги №1-2024 та №2-2024 передбачені умови, що кредитор гарантує, що йому належать права вимоги на законних підставах, є дійсними та зобов`язується передати новому кредитору всю наявну документацію, що вказана в реєстрах прав вимоги.

Отже, за змістом наведених нормативних актів і договорів позивач як новий кредитор мав право отримати від попередніх кредиторів Агріколь Банку та ТОВ «Сонаті», докази існування заборгованості за укладеним договором кредиту із відповідачем.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі. Тобто, обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє сторону спору, у першу чергу позивача, від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним договором та її розмір, є первинні документи, тобто ті, які містять відомості про господарську операцію, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первинних кредиторів платіжні документи, які підтверджують розмір заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору, яким, як слідує зі змісту позову є Договір про надання банківських послуг №535666/3288845 від 15.03.2019.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ТОВ Санфорд зазначає, що заява про надання банківської послуги «кредитна картка» від 15.03.2019 разом із Правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб складають договір споживчого кредиту. Втім, саме ця заява /а.с.9/, а також інші долучені позивачем заяви та паспорт споживчого кредиту таких положень не містять.

Зі змісту паспорту споживчого кредиту від Агріколь Банку, який був підписаний відповідачем ще у 2018 році, слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна ставка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

У свою чергу паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені Законом України «Про споживче кредитування». Ознайомлення із паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №535666/3288845(659038) від 15.03.2019 позивачем надано розрахунок, згідно якого станом на 23.01.2024 прострочена заборгованість ОСОБА_1 становить 8712,96 грн, нараховані відсотки 161,88 грн та прострочені відсотки 2231,89 грн /а.с.58/

Кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Попри те, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом покладається на позивача, належних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів від первинного кредитора Агріколь Банку за кредитним договором №535666/3288845 від 15.03.2019 матеріали справи не містять.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 по справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві.

Виписка по рахункам, касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів (постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18).

Надана Санфорд виписка з рахунку ОСОБА_1 /а.с.14-17, 20,22/ стосується кредиту №659038 від 04.04.2023, однак вимоги у цій справі заявлені щодо кредитного договору №535666/3288845(659038) від 15.03.2019.

У підтвердження заявлених вимог позивач не подав суду будь-яких документів про перерахування коштів на користь відповідача за укладеним договором кредиту у березні 2019 року, що унеможливлює перевірити наявність чи відсутність загальної заборгованості по основному боргу.

Надані документи, які містять інформацію про розмір заборгованості ОСОБА_1 не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операції в її інтересах.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема первинного документу, який підтверджує отримання відповідачем грошових коштів саме за кредитним договором №535666/3288845 від 15.03.2019, є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості за спірним договором кредиту відповідача та її розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №535666/3288845 від 15.03.2019 в розмірі 11106,73 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя О. О. Літвин