Справа № 2-5018/11
Провадження №2-зз/201/71/2025
У Х В А Л А

23 червня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання Сідельника Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2010 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ Українське фінансове агентство Верус про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Трещова В.В. від 01 червня 2010 року у справі № 2-11237/10 ( у подальшому справу перереєстровано на № 2-5018/11) заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про забезпечення вищевказаного позову задоволено частково.

Накладено арешт в межах заявлених позовних вимог 593004,37 грн.

- на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження;

- на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження

- на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. (а.с.32)

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2010 року, в частині накладення арешту на все рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 скасовано. В іншій частині ухвалу залишено без змін (а.с.64).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 578995 гривен 77 копійок.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ Українське фінансове агентство Верус - 200 гривен.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 16182 гривні 64 копійки.

Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно з ОСОБА_2 , ТОВ Українське фінансове агентство Верус - 200 гривен.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь держави 1820 гривень судових витрат. (а.с. 81-83)

ОСОБА_1 11 червня 2025 року звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих вищевказаною ухвалою від 01 червня 2010 року про забезпечення позову, посилаючись на відсутність заборгованості перед кредитором.

Ухвалою судді від 12 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Корольовського ВДВС у місті Житомирі надав суду клопотання про розгляд заяви без його участі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності сторін.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 30.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутня, тобто на даний час потреба в забезпеченні позову відносно ОСОБА_1 відпала, а тому відсутні передбачені законом підстави для подальшої наявності заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2010 року у даній цивільній справі.

Отже, заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді накладання арешту в межах заявлених вимог 593004,37 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2010 року у справі № 2-11237/10 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.О.Куць