Справа №478/1060/24
Провадження № 22-ц/812/1329/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Глушаницею Андрієм Леонідовичем

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Томашевським О.О., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 стягнення боргу за договором позики.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 23 серпня 2016 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000 грн строком на 1 місяць, про що була складена ОСОБА_2 боргова розписка особисто підписана ним.

Зазначає, що відповідач позику повернув частково, а саме 15 грудня 2017 року повернув - 500 грн. 17 червня 2024 року позивач надіслав відповідачу письмову вимогу про повернення коштів, яку відповідач отримав особисто 19 червня 2024 року, що підтверджується письмовим повідомленням про вручення.

Загальний розмір заборгованості за зазначеним боргом, враховуючи 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, становить 24 881.39 грн.

Крім того 10 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики № б/н, за предметом якого ОСОБА_1 передав на умовах договору у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 42 000 грн, що на момент укладення договору еквівалентно 1 693 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж саму грошей.

Наголошує, що за умовами договору: вищевказана сума позики надається позичальнику до моменту витребування; за користування позикою позичальник сплачує позикодавцю тридцять шість відсотків річних. Відсотки сплачуються одночасно з погашенням суми позики; позикодавець надав вказані вищевказані грошові кошти позичальнику одночасно з підписанням договору шляхом передачі готівкових грошових коштів; датою надання позики вважається дата підписання даного договору; після закінчення строку вказаного в договорі зобов`язується повернути отриману від позикодавця відповідно до умов цього договору суму позики в порядку та на умовах доставлених цього договору. Повернення отриманої суми позики здійснюється позичальником в наступному порядку:- не пізніше наступного дня після отримання письмового повідомлення про повернення позики, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю 100% суми позики шляхом передання готівкових грошових коштів;- у випадку зміни курсу продажу населенню долара США в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на день повного розрахунку відповідно до умов даного договору позичальник зобов`язується провести розрахунок відповідно до умов даного договору позичальник зобов`язується провести розрахунок по поверненню позики включаючи нараховані відсотки та неустойку з врахуванням коефіцієнта розрахованого відповідно з додатком 1 до даного договору, який є невід`ємною частиною цього договору- на момент надання позики курс продажу населенню долара США в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» складає 24.80 грн. за один долар США. Датою виконання позичальником свого зобов`язання з повернення позики Позикодавцю вважається дата отримання грошових коштів позикодавцем, що підтверджується письмовим документом підписаним позикодавцем.

Загальний розмір заборгованості за договором становить 177 372.80 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики у розмірі 202 254, 19 грн, яка складається з 125981 грн основної заборгованості, 2365,58 грн. - 3% річних, 8 015, 81 грн. інфляційні втрати, 65 891, 80 грн. проценти.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Задерецького В.А. про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі №478/1060/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції зазначив, що відповідач по справі на теперішній час перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 внаслідок його мобілізації до лав Збройних Сил України, і така обставина є обов`язковою підставою для зупинення провадження у цивільній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через адвоката Глущаницю А.Л., подав на неї апеляційну скаргу.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановлена з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просили про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Так, вказує, що суд дійшов хибного висновку, що у даній справі підставою для зупинення провадження у справі став витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 квітня 2025 року, згідно з яким сержант ОСОБА_2 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено на посаду командира 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Документ сформований в системі «Електронний суд» 20 червня 2025 року.

Проте, як неодноразово виснував Верховний Суд, самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони на військовій службі для зупинення провадження у справі не достатньо. Сторони мають надати докази залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на воєнний стан тощо, оскільки безпідставна перерва в судовому розгляді буде порушувати право на справедливий суд.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19, від 14 лютого 2024 року (справа № 466/8799/22, від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц.

Відзив на апеляційну скаргу вінд відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є питання дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час постановлення ухвали про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано нормами статті 251 ЦПК України, в якій наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України та продовжений до цього часу.

Згідно з пункту 2 наведеного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Воєнні дії - це організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння) (ст. 1 Закону України "Про оборону України").

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України", відповідно до якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі №380/7845/21, від 31 травня 2023 року у справі №160/1543/21 висловлено позицію про те, що для вирішення питання про зупинення провадження недостатньо самого факту введення воєнного стану і формального перебування сторони у складі ЗСУ, оскільки не кожен структурний елемент в складі ЗСУ переведений на воєнний стан, тобто виконує бойові завдання у зоні бойових дій, у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19, від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17, від 09 травня 2023 року у справі № 96/5671/21, висловлено позицію щодо застосування пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, відповідно до якої підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Колегія суддів також враховує, що у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі №461/5209/19, від 17.01.2023 у справі №501/1699/17, від 09.05.2023 у справі №96/5671/21, висловлено позицію щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відповідно до якої підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Завданням цивільного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається із копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 квітня 2025 року за №107, сержант ОСОБА_2 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено на посаду командира 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( т.2 а.с.22).

Разом з тим, надана відповідачем довідка не містять інформації про переведення військової частини, в якій він служить, на воєнний стан і про залучення відповідача до виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Однак, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції належної оцінки наведеній довідці не надав, а також не встановив достовірних доказів, які б підтверджувалися належними доказами, на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

До того ж, колегія суддів враховує, що в період перебування ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , в суді першої інстанції його інтереси представляв адвокат Задерецький В.А., зокрема, шляхом подання 17 червня 2025 року клопотання про зупинення розгляду справи.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять інформації про те, що військова частина, у якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

За такого доводи апелянта проте, що судом першої інстанції не у повній мірі було досліджено наданні представником відповідача докази на підтвердження підстав для зупинення провадження у справі є слушними.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Глушаницею Андрієм Леонідовичем задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.