КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/2999/23

10 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року та на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року, ухвалені під головуванням судді Білоцької Л.В., у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що 30 березня 2018 року ОСОБА_5 склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С. за реєстровим номером 855, згідно з умовами якого ОСОБА_5 заповіла їм належну їй земельну ділянку площею 4,9740 га, кадастровий № :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, а саме по 1/2 частці кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Посилалися на те, що нотаріус їх повідомив про наявність заповіту та відкриття спадщини лише на початку липня 2022 року з роз`ясненням можливості подання заяви про прийняття спадщини упродовж десяти місяців з дня її відкриття.

26 липня 2022 року ОСОБА_3 та 04 серпня 2022 року ОСОБА_4 подали заяви про прийняття спадщини.

Зауважували, що вони не проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також не були обізнані про наявність заповіту, а тому були позбавлені можливості подати заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України.

Постановами державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Литвин І. В. від 19 листопада 2022 року та від 24 червня 2023 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки у зв`язку із встановленням помилки у даті народження заповідача.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року у справі № 756/11657/22 залишено без розгляду заяву ОСОБА_3 про встановлення факту належності заповіту з підстав наявності заперечень ОСОБА_1 щодо заявлених ним вимог.

Зазначали, що в тексті заповіту від 30 березня 2018 року вказано, що заповідачем є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Пашківка Макарівського району Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Аналогічна інформація про заповідача наявна у витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51432334

від 30 березня 2018 року.

Разом з тим, у витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68903764 від 07 травня 2023 року спадкодавцем вказано ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: с. Пашківка, Макарівський район, Київська область. Аналогічна інформація про дату народження ОСОБА_5 вказана у свідоцтві про смерть, виданому Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 листопада 2021 року серії НОМЕР_2 .

Посилалися на те, що зі змісту зазначеного вище заповіту вбачається, що він складений та підписаний ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо земельної ділянки загальною площею 4,9740 га, кадастровий № :05:023:0001, розташованої на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1229528 від 14 березня 2013 року, в якому вказано ідентифікаційні дані власника: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , виданий 27 лютого 2001 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, громадянство: України.

Акцентували увагу на тому, що РНОКПП НОМЕР_1 , який вказано у заповіті та у витязі на земельну ділянку, свідчить, що власником спадкової земельної ділянки та заповідачем за цим заповітом була ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а рік 1983, як рік народження заповідача, вказаний у заповіті помилково.

Зазначали, що наявність помилки у заповіті, зокрема, щодо дати народження заповідача, а також заперечень іншого спадкоємця, унеможливлює реалізацію їхніх прав на встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання права власності у порядку спадкування є ефективним способом захисту їхніх прав на спадкування за заповітом.

Наявність помилки у тексті заповіту є обставиною, яка не залежала від їх волевиявлення та яка об`єктивно свідчить про неможливість видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З огляду на вище викладене просили суд:

- визначити ОСОБА_3 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , у три місяці з дня, наступного за днем завершення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визначити ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , у три місяці з дня, наступного за днем завершення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

- визнати в порядку спадкування право власності ОСОБА_3 на 1/2 земельної ділянки площею 4,9740 га, кадастровий № :05:023:0001, розташованої на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області;

-визнати в порядку спадкування право власності ОСОБА_4 на 1/2 земельної ділянки площею 4,9740 га, кадастровий № :05:023:0001, розташованої на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,9740 га з кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області.

Визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,9740 га з кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1999,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1999,31 грн.

Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області 12 червня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в цих позовних вимогах.

Крім того, не погоджуючись із додатковим рішенням суду представник ОСОБА_1 20 липня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила додаткове рішення від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про залишення без розгляду заяви.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в матеріалах справи відсутня копія постанови нотаріуса щодо відмови у прийнятті заяв позивачів про прийняття спадщини через пропущення ними строку для прийняття спадщини.

Не зазначення даного факту нотаріусом не є підставою вважати, що строк позивачами пропущений не був. При цьому, позивачами не було надано до суду першої інстанції доказів поважності пропущеного строку. Таким чином, позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був пропущений строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , у зв`язку з цим, відмовивши в задоволенні позовних вимог щодо визначення позивачами додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції незаконно визнав за позивачами право власності на спадкове майно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_6 зазначає, що висновок суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, адже позивачам було відмовлено на підставі помилки в даті народження заповідача, а не через пропуск строку для прийняття спадщини. Звертає увагу на наявність підстав для визнання права власності на спадкове майно за заповітом, оскільки позивачі спадщину у встановленому законом порядку прийняли, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Стороною позивачів дотримано порядок подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, факт надання оплати позивачами та зарахування витрат на правничу допомогу на рахунок АБ «Сергія Пошелюзного» підтверджується належними доказами, що свідчить про реальність витрат на правничу допомогу та про наявність підстав для її стягнення з відповідача на користь позивачів.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року скасовано, постановлено нове рішення наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року скасовано, постановлено нове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені яких діє адвокат Пошелюзний С.В. подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 14 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені яких діє адвокат Пошелюзний С.В. задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

30 травня 2025 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно надійшла до Київського апеляційного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 30 травня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кафідова О.В., судді Оніщук М.І., Шебуєва В.А.

В судове засідання з`явився представник позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Пошелюзний С.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ольховська М.М. доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно із заповітом від 30 березня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В. С., зареєстрованим в реєстрі за № 855 (бланк ННВ 252455), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Пашківка Макарівського району Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 4,9740 га, кадастровий№ :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, заповіла ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в 1/2 (одній другій) частці кожному.

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30 березня 2018 року вбачається, що зазначений заповіт зареєстровано за № 62222044, заповідачем вказано: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , с. Пашківка Макарівського району Київської області, місце проживання або перебування: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

07 травня 2022 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою заведено (почато) спадкову справу № 190/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07 травня

2022 року, спадкову справу зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 69269261 (номер у нотаріуса 190/2022). Містяться відомості про спадкодавця: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , с. Пашківка, Макарівський район, Київська область, дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру

ОСОБА_5 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_5 07 травня 2022 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , якій державним нотаріусом видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом.

26 липня 2022 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_3 , а 04 серпня 2022 року - ОСОБА_4 , відмови в прийнятті заяви не отримали.

19 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у відповідній частці, а 24 червня 2023 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4 з аналогічною заявою.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 2594/02-31/190/2022 від 19 листопада 2022 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий № :05:023:0001, площею 4,9740 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Причиною відмови зазначено те, що нотаріусом виявлено помилку в даті народження заповідача.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 1874/02-31/190/2022 від 24 червня 2023 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий № :05:023:0001, площею 4,9740 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Причиною відмови зазначено те, що нотаріусом виявлено помилку в даті народження заповідача.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року у справі № 756/11657/22 залишено без розгляду заяву ОСОБА_3 про встановлення факту належності заповіту, заінтересовані особи: Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Підставою для залишення заяви без розгляду стало наявність спору про право.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 березня 2013 року, власником земельної ділянки, кадастровий

№ :05:023:0001, площею 4,974 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, зазначено ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , виданий 27 лютого 2001 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, громадянство: України.

З урахуванням того, що в апеляційній скарзі представник відповідача просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування, то рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог про визнання додаткового строку для прийняття спадщини в апеляційному порядку не переглядається.

Задовольняючи частково позовну заяву, суд першої інстанції посилався на те, що за встановлених обставин та наданих на їх підтвердження доказів наявні підстави для визнання за позивачами право власності на спірну земельну ділянку, оскільки достовірно встановлено, що позивачі, будучи спадкоємцями за заповітом майна покійної ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину у встановленому законом порядку прийняли, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно із заповітом від 30 березня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В. С., зареєстрованим в реєстрі за № 855 (бланк ННВ 252455), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Пашківка Макарівського району Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 4,9740 га, кадастровий№ :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, заповіла ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в 1/2 (одній другій) частці кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

26 липня 2022 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_3 , а 04 серпня 2022 року - ОСОБА_4 , відмови в прийнятті таких заяв не отримали.

19 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у відповідній частці, а 24 червня 2023 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4 з аналогічною заявою.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 2594/02-31/190/2022 від 19 листопада 2022 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий № :05:023:0001, площею 4,9740 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Причиною відмови зазначено те, що нотаріусом виявлено помилку в даті народження заповідача.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 1874/02-31/190/2022 від 24 червня 2023 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий № :05:023:0001, площею 4,9740 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. Причиною відмови зазначено те, що нотаріусом виявлено помилку в даті народження заповідача.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначали, що власником спірної земельної ділянки та заповідачем за заповітом була ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 , а рік 1983, як рік народження заповідача, вказаний в заповіті помилково.

Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (частина четверта статті 207 ЦК України).

Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частини перша, друга статті 1257 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (тут і надалі - Порядок № 296/5, главою 10 розділу ІІ якого регулюється питання видачі свідоцтв про право на спадщину.

Підпунктами 4.12, 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з підпунктами 5.1 - 5.5 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку, керуючись положеннями статті 1254 ЦК України. Якщо заповіт визнаний судом недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 та 231 ЦК України. У разі визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України.

Частиною першою статті 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачами в порушення вище зазначених норм не надано доказів того, що вони в передбачений законом спосіб оскаржували постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, або виконали вимоги нотаріуса.

Також колегія суддів зазначає, що залишаючибез розгляду заяву ОСОБА_3 про встановлення факту належності заповіту, заінтересовані особи: Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , судом було роз`яснено заявнику, що він не позбавлений права звернутись до суду з позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотримання вимог цивільного процесуального законодавства в порядку позовного провадження.

Разом з тим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не скористались своїм правом на звернення до суду не з заявою про встановлення факту належності заповіту, а з позовною заявою. Оскільки відмова нотаріуса у видачи свідоцтва про право на падщину за заповітом стосувалась тільлки цих обставин.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та з урахуванням того, що позивачами не вчинялись дії щодо оскарження постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій та не звертались до суду з позовом про встановлення факту належності заповіту, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовної заяви в частині визнання права власності на спадкове майно.

З урахуванням вище зазначеного колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи та не надав їм належну оцінку.

Також не погоджуючись з додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року представник відповідача подав апеляційну скаргу в якій просив суд скасувати додаткове рішення та залишити заяву представника позивачів про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Переглядаючи додаткове рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 по справі № 904/8884/21.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції доводи апеляційних скарг знайшли своє підтвердження, а тому апеляційні скарги підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При поданні апеляційної скарги відповідач було сплачено судовий збір у розмірі 5 917,94 грн., а тому з позивачів на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2998,97 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування право власності по частини на земельну ділянку площею 4,9740 га з кадастровим номером :05:023:0001, розташовану на території Бишівської сільської ради Фастівського (раніше - Макарівського) району Київської області - відмовити.

Додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2998,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2998,97 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року

Головуючий: Судді: