Номер провадження: 22-ц/813/3696/25
Справа № 496/796/21
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Селена» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський Альянс» до Приватного акціонерного товариства «Селена», ОСОБА_1 , державного реєстратора Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Н.М. про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

23 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорноморський Альянс» в особі представника, звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «Селена», ОСОБА_1 (далі відповідач 2), державного реєстратора Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Н.М., з вимогами про визнання недійсним договору оренди землі № 19/128, укладеного 14.03.2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Селена» щодо земельної ділянки площею 11,749 гектарів, кадастровий номер :01:003:0248 та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію оренди вищевказаної земельної ділянки, номер запису про інше речове право 31708810 від 24.05.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210 та стягнення з відповідачів судових витрат.

Позовна заява вмотивована тим, що 15 лютого 2012 року ТОВ «Чорноморський Альянс» уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки № 1, який був належним чином зареєстрованим у відділі Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, про що у Книзі записів реєстрації договорів оренди землі було вчинено відповідний напис 06.09.2012 року за № 02508. Відповідно до умов казаного договору оренди ОСОБА_1 передала ТОВ «Чорноморський Альянс» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, загальною площею 11,749 гектарів, кадастровий номер :01:003:0248, строком на 35 років тобто до 15.02.2047 року. Вказаний договір є чиним, а його умови є обов`язковими до виконання. Позивач неухильно виконує взяті на себе за Договором оренди зобов`язання щодо належного і добросовісного використання земельної ділянки, яка є предметом Договору оренди № 1 від 15.02.2012 року, а також щодо виплати орендної плати. Разом з тим, позивачу стало відомо, що 14.03.2019 року ОСОБА_1 уклала інший Договір оренди № 19/128 землі з ПрАТ «Селена», відповідно до умов якого ПрАТ «Селена» отримало від ОСОБА_1 строком на 7 років в оренду ту ж саму земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0248, право оренди якої вже належить позивачу. Державну реєстрацію права оренди тієї ж земельної ділянки за іншим орендарем здійснено державним реєстратором Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Наталією Мирославівною рішенням № 47037776 від 24.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31708810 від 24.05.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210. При цьому відповідна земельна ділянка продовжувала знаходитися у законному користуванні позивача на підставі Договору оренди, який залишається чинним, не розірваним і не припиненим достроково сторонами. У зв`язку з вищевикладеним позивач, в особі представника, звернувся до суду з вказаним позовом. (т. 1 а.с. 2-7)

Позиція відповідача ПрАТ «Селена» у суді першої інстанції.

31 березня 2023 року від представника ПрАТ «Селена» надійшли письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки із кадастровим номером :01:003:0248, дійсно уклала з ПрАТ «Селена» Договір оренди, та мала право розпоряджатися земельною ділянкою за власним розсудом. Зазначає, що між позивачем та ОСОБА_1 був укладеним Договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 512082400:01:003:0248. Таким чином, на думку представника відповідача 1, це інший кадастровий номер, ніж зазначений в оспорюваному позивачем договорі адже він відрізняється відсутністю цифри «1» після перших трьох цифр «512» в кадастровому номері. Відтак, на думку представника відповідача 1, Договір оренди, укладений між позивачем та відповідачем 2, не може стосуватися тієї ж земельної ділянки, що і договір між відповідачем 2 та відповідачем 1, оскільки кожна земельна ділянка має унікальний кадастровий номер, який є однією з істотних умов Договору оренди землі, а його відсутність, через недодержання послідовності цифр, свідчить про недосягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору оренди, а отже такий договір є неукладеним і не породжує правових наслідків для третіх осіб, зокрема, не може бути підставою для визнання недійсним іншого договору оренди, укладеного з додержанням всіх істотних умов договору оренди (т. 2 а.с. 7-8).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2024 року позов ТОВ «Чорноморський Альянс» до ПрАТ «Селена», ОСОБА_1 , державного реєстратора Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Н.М., про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди задоволено. Визнано недійсним Договір оренди землі № 19/128, укладений 14.03.2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Селена». Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47037776 від 24.05.2019 року, прийняте державним реєстратором Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Наталією Мирославівною, номер запису про інше речове право: 31708810 від 24.05.2019 року, про вид іншого речового права, а саме: право оренди земельної ділянки площею 11,749 га за кадастровим номером :01:003:0248 на підставі договору оренди землі № 19/128 від 14.03.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «Селена». Здійснено розподіл судових витрат.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Селена» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задовленні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що в якості підстави позову позивач зазначає про факт укладання між ним та ОСОБА_1 договору оренди, з п. 2 якого «Об`єкт оренди» випливає, що він укладений щодо земельної ділянки із кадастровим номером 512082400:01:003:0248. Таким чином, це інший кадастровий номер, ніж зазначений у Оспорюваному Позивачем договорі він відрізняється відсутністю цифри 1 після перших трьох цифр 512 в кадастровому номері. Відтак, договір оренди, укладений між Позивачем та ОСОБА_1 , не може стосуватися тієї ж земельної ділянки, що і договір між ОСОБА_1 та ПРАТ «Селена», оскільки кожна земельна ділянка має унікальний кадастровий номер.

Відповідно до ст. 1 закону «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер це індивідуальна й унікальна для території України послідовність цифр і знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Слід зазначити, що в кадастровому номері, зазначеному в договорі між Позивачем та ОСОБА_1 , кількість цифр є меншою, ніж має бути у кадастровому номері відповідно до згаданого Закону України «Про Державний земельний кадастр» (19 цифр). Таким чином, вказана у договорі оренди між ОСОБА_1 та Позивачем послідовність цифр не може вважатися кадастровим номером.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що власницею земельної ділянки площею 11,7490 гектарів, яка розташована на території Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:003:0248, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є ОСОБА_1 , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 335477, виданого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4931, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Біляївської районної державної адміністрації Одеської області 21.12.2011 року за № 02618. (т. 2 а.с. 13)

15 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Чорноморський Альянс» укладено Договір № 1 оренди земельної ділянки, невід`ємними частинами якого є План-схема земельної ділянки, Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та Акт приймання-передачі об`єкта оренди. (т. 1 а.с. 8-15)

Згідно з п. 2 Договору оренди землі, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 11,749 гектарів, що належить орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 335477, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02618 від 21.12.2011 року. Кадастровий номер земельної ділянки 512082400:01:003:0248.

Відповідно до п. 8 Договору оренди землі, строк дії договору становить 35 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Цей договір вважається поновленим на наступні 10 років, якщо орендодавець письмово не заперечить проти поновлення договору на наступний період.

Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, про що спеціалістом І-ї категорії сектору державного земельного кадастру відділу ОСОБА_2 у Книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 06.09.2012 року за № 02508. (т. 1 а.с. 12)

31 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Чорноморський Альянс» був складений та підписаний Акт звірки розрахунків до Договору № 1 оренди земельної ділянки від 15.02.2012 року, про те, що в рахунок оплати по Договору № 1 оренди земельної ділянки від 15.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Чорноморський Альянс» та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Біляївському районі Одеської області 06.09.2012 року за № 02508, ТОВ «Чорноморський Альянс» сплатив ОСОБА_1 174300,00 гривень, що є орендною платою відповідно до Договору № 1 оренди земельної ділянки від 15.02.2012 року за 30 років. (т. 1 а.с. 38)

14 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Селена» укладено Договір оренди землі № 19/128, додатками до якого є Акт приймання-передачі, копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера орендодавця, копія Державного акту на право власності на земельну ділянку та План-схема земельної ділянки. (т. 2 а.с. 9-14)

Відповідно п.п. 1.1., 2 Договору оренди землі № 19/128, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 11,749 гектарів, для ведення сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:003:0248, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Дачненська сільська рада.

Згідно з п. 8, 9 Договір оренди землі № 19/128, договір укладено на 7 років з дня передачі об`єкта оренди в користування (підписання акту прийому-передачі земельної ділянки). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк або на строк, що відповідає мінімальному строку оренди, визначеному законом. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 7 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка № 241239860 від 21.01.2021 року) 24.05.2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 11,749 гектарів, кадастровий номер :01:003:0248, номер запису про право власності/довірчої власності: 31708809, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210. (т. 1 а.с. 16-18)

Згідно з цієї ж інформаційної довідки № 241239860 від 21.01.2021 року, 24.05.2019 року державним реєстратором Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Н.М. за ПрАТ «Селена» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 11,749 гектарів, кадастровий номер :01:003:0248, яка належить ОСОБА_1 , номер запису про інше речове право: 31708810.

За ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У силу ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У силу ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з норм ст.ст. 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договорів) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 202 ЗК України передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам № 135 від 23.05.2003 року «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.05.2003 року за № 408/7729, який діяв до 01.01.2013 року, реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах». Повноваження були покладені на ДП «Центр ДЗК».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Діяльність органів державної реєстрації речових прав з 01 січня 2013 року регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено право державного реєстратора запитувати від органів виконавчої влади відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

У силу ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити даному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями (ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Тобто, державний реєстратор під час прийняття рішення про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Верховний Суд України і Верховний Суд неодноразово висловлювали правову позицію з приводу того, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, і що факт чинності попередніх договорів оренди землі унеможливлює державну реєстрацію прав оренди згідно договорів оренди землі, укладених пізніше (постанови ВС України від 29.09.2015 року у справі № 802/37191, від 30.03.2016 року у справі № 21-1434а15, від 15.11.2016 року у справі № 825/1287/15-а). Рішення державного реєстратора підлягає скасуванню не лише із підстав недійсності оспорюваного договору оренди, але й з підстав порушення державним реєстратором норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно під час вчинення відповідних реєстраційних дій. Протиправні дії і рішення державного реєстратора призводять до виникнення ситуації з подвійною реєстрацією права користування землею на одну і ту саму земельну ділянку за різними особами.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Верховний Суд у постанові від 03 вересня 2020 року у справі №914/1201/19 зазначив, що за змістом ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Тому, встановивши, що станом на дату укладення оспорюваного договору земельна ділянка вже перебувала в оренді ТОВ «Чорноморський Альянс» на підставі договору оренди від 15.02.2012 року, який зареєстровано 06.09.2012 року спеціалістом І-ї категорії сектору державного земельного кадастру відділу Деревянко Н.А. у Книзі записів реєстрації договорів оренди землі відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, який у встановленому законом порядку не визнаний недійсним та не розірваний, суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , як орендодавець, не мала права повторно передавати її в оренду ПрАТ «Селена», тому договір оренди землі № 19/128 від 14.03.2019 року підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки порушує право позивача на користування орендованою земельною ділянкою, передбачене ст. 25 ЗУ «Про оренду землі».

Верховний Суд уже зазначав, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі»); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (Постанови від 20.03.2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10.04.2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02.10.2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15.01.2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 01.04.2020 року у справі № 610/1030/18).

З огляду на вищевказане, в письмових поясненнях відповідача 1 відсутні доводи, які б свідчили про правомірність укладення Договору оренди землі № 19/128 від 14.03.2019 року. Доводи, які містяться у вказаних письмових поясненнях зводяться до допущеної в Договорі № 1 оренди земельної ділянки від 15.02.2012 року механічної помилки в написані кадастрового номеру.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при укладенні договору оренди описка не впливає на дійсність договору і не свідчить про його укладення з порушенням вимог законодавства, а відтак і Договорі № 1 оренди земельної ділянки від 15.02.2012 є чинним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.08.2021 у справі №145/1669/19, відповідно до якої наявність описки в договорі оренди землі в частині написання кадастрового номеру земельної ділянки та адреси проживання її власника не свідчить про недійсність правочину.

На дійсність Договору № 1 оренди земельної ділянки від 15.02.2012 та намірів сторін вказує також Акт звірки розрахунків до Договору №1 оренди земельної ділянки від 15.02.2012, від 31.07.2013.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довело обставини, на які посилалось як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надало.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що у договорі оренди земельної ділянки, який укладений 15 лютого 2012 року між ТОВ «Чорноморський Альянс» та ОСОБА_1 , зазначено такий кадастровий номер: «512082400:01:003:0248».

Колегією суддів також встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутня інформація про вказану земельну ділянку.

Водночас апеляційний суд зазначає, що у Акті приймання-передачі земельної ділянки, який є додатком до договору оренди земельної ділянки від 15.02.2012, зазначено кадастровий номер: «:01:003:0248» (т.1, а.с. 15).

Також за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 не перебуває інших земельних ділянок.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку, що у договорі оренди від 15.02.2012 наявна технічна описка, що не впливає на суть самого договору оренди земельної ділянки.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Селена» залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 червня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда