____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3538/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

До суду 23.05.2025 звернулося Моторно (транспортне) страхове бюро України з позовом про стягнення з ОСОБА_1 сплаченого відшкодування в порядку регресу, у розмірі 53 431,55 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.11.2020 о 15:35 годині в м.Одесі на перехресті пров. Квітковий та вул. О. Тимошенко, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «KIA OPTIMA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля марки «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 (власника автомобіля та потерпілого). Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «RENAULT LOGAN», отримав механічні пошкодження, а власнику данного автомобіля завдано матеріальних збитків. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 у справі №521/19592/20, відповідача ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказана постанова суду набрала законної сили. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхуванн цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс ОСЦПВВНТЗ/ЗК серія ЕР №200360615, строк дії договору з 23.06.2020 до 22.06.2021. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 04.11.2020 року та з заявою про виплату страхового відшкодування від 18.01.2021 року. 12.10.2020 року експертом-оцінувачем ОСОБА_3 було складено звіт №72389 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . За результатами висновку вартість відновлювального ремонту, завданого автомобілю марки «RENAULT LOGAN», в результаті ДТП, що сталося 04.11.2020 року, складає 84 579,58 гривень, ринкова вартість КТЗ може складати 133 067,89 гривень, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ складає 49 344,99 гривень. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату потерпілому в розмірі 47 508,79 гривень, справа №72389, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.03.2021 №941440. Крім того позивачем були понесені витрати на сплату вартості послуг експерта (акваркома) у розмірі 1550,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2021 №689291. Загальний розмір понесених витрат МТСБУ складає 49 058 грн. 79 коп. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. 16.03.2021 ОСОБА_1 подано заяву, в якій останній просив Моторне (транспортне) страхове бюро України про можливість погашення заборгованості частинами протягом 24 місяців. 04.06.2021 між позивачем та відповідачем укладений Договір про порядок повернення коштів №72389/1847, згідно з яким боржник зобов`язаний сплатити Кредитору суму заборгованості протягом 24 місяців за графіком з можливістю дострокового погашення боргу. Відповідно до Інформації з бази МТСБУ щодо надходження коштів, відповідачем у період з 25.06.2021 року по 25.01.2022 року було визнано даний борг та сплачено заборгованість рівними частинами, у сумі 16 338,79 гривень. Таким чином залишок заборгованості складає 32 720,00 гривень. Однак в подальшому ніяких дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється відшкодувати МТСБУ понесені витрати, досудову вимогу залишив без уваги, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав з даним позовом та просить суд, стягнути на його користь залишок матеріального збитку в порядку регресу у розмірі 32 720,00 гривень, суму інфляційних витрат на трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня внесення останнього платежу - 26.01.2022 року та до дня подання позовної заяви до суду - 21.05.2025. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 17 452,10 гривень. Загальна сума 3% річних за користування грошовими коштами за період з 26.01.2022 року по 21.05.2025 року складає 3 259,45 гривень, що разом складає у розмірі 53 431,55 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача, до позовної заяви надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив, заяви та клопотання від останнього до суду не надходили. Ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися йому за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 . До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомлення відповідача про розгляд справи.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що 04.11.2020 о 15:35 годині в м. Одесі на перехресті пров. Квітковий та вул. О. Тимошенко, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «KIA OPTIMA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля марки «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 (власника автомобіля та потерпілого). Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «RENAULT LOGAN», отримав механічні пошкодження, а власнику данного автомобіля завдано матеріальних збитків. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 у справі №521/19592/20, відповідача ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказана постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхуванн цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс ОСЦПВВНТЗ/ЗК серія ЕР №200360615, строк дії договору з 23.06.2020 до 22.06.2021.

Потерпілий своєчасно звернувся до Позивача із повідомленням про ДТП від 04.11.2020 року та з заявою про виплату страхового відшкодування від 18.01.2021 року.

12.10.2020 року експертом-оцінувачем ОСОБА_3 було складено звіт вих. №72389 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . За результатами висновку вартість відновлювального ремонту, завданого автомобілю марки «RENAULT LOGAN», в результаті ДТП, що сталося 04.11.2020 року, складає 84 579,58 гривень, ринкова вартість КТЗ може складати 133 067,89 гривень, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ складає 49 344,99 гривень.

На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату потерпілому в розмірі 47 508,79 гривень, справа №72389, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.03.2021 №941440. Крім того позивачем були понесені витрати на сплату вартості послуг експерта (акваркома) у розмірі 1550,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2021 №689291.

Таким чином до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 відшкодування заподіяної шкоди в порядку регресу.

Відповідно до норм ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі - Закон), при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо - транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.п. 39.1, 39.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Позивач є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, а саме організацією, яка за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння власником транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

МТСБУ відповідно до вимог п. 40.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є гарантом відшкодування шкоди.

Пунктом 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону.

Пунктом 40.3 зазначеного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Загальний розмір понесених витрат МТСБУ складає 49 058 грн. 79 коп.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. 16.03.2021 ОСОБА_1 було подано заяву, в якій останній просив Моторне (транспортне) страхове бюро України про можливість погашення заборгованості частинами на протязі 24 місяців.

04.06.2021 між сторонами справи укладений Договір про порядок повернення коштів №72389/1847, згідно якого боржник зобов`язаний сплатити Кредитору суму заборгованості протягом 24 місяців за графіком з можливістю дострокового погашення боргу.

Відповідно до Інформації з бази МТСБУ щодо надходження коштів, відповідачем у період з 25.06.2021 року по 25.01.2022 року було визнано даний борг та сплачено заборгованість рівними частинами, у сумі 16 338,79 гривень. Таким чином залишок заборгованості складає 32 720,00 гривень.

Однак в подальшому ніяких дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

Згідно з частиною 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Враховуючи те, що відповідач повинен був згідно договору № 72389/1847 про порядок повернення коштів строком до 25 травня 2023 року, сплачувати борг до 25 числа кожного місяця, та останній платіж відбувся у січні 2022 року, то строк порушення зобов`язання слід рахувати з 26 лютого 2022 року по 21травня 2025 року. Індекс інфляції за весь період = (101.6:100)х(104.5:100)х(103.1:100)х(102.7:100)х(103.1:100)х)100.7:100)х(101.1:100)х(101.9:100)х(102.5:100)х(100.7:100)х(100.7:100)х(100.8:100)х(100.7:100)х(101.5:100)х(100.2:100)х(100.5:100)х(100.8:100)х(99.4:100)х(98.6:100)х(100.5:100)х(100.8:100)х(100.5:100)х(100.7:100)х(100.4:100)х(100.3:100)х)100.5:100)х(100.2:100)х(100.6:100)х(102.2:100)х(100.0:100)х(100.6:100)х(101.5:100)х(101.8:100)х(101.9:100)х(101.4:100)х(101.2:100)х(100.8:100)х(101.5:100)х(100.7:100)=1.533377. Інфляційне збільшення =32 720х1.533377-32 720=17 452,10 гривень.

Розрахунок 3% річних за формулою: штрафні санкції =(сума заборгованості)х3%х(кількість днів прострочення): (кількість днів у році) =32720х3%х1212:365=3 259,45 гривень.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 524,533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів. Статтею 979 ЦК встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, котра розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Cтаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання й поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 509 ЦК зобов`язання виникають із підстав, установлених статті 11 ЦК України.

Відповідно до статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема й факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, на них поширюється дія положень частини 2 статті 625 ЦК.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі17 452,10 грн та 3% річних у розмірі 3259 грн 45 коп. підлягає задоволенню.

У зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та порушених інтересів та просить суд стягнути на його користь загальну суму заборгованості у розмірі 53 431,55 гривень.

Доказів щодо неправильності складеного позивачем розрахунку, відповідачем суду не надано та не спростовано, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України,з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України), предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Згідно з ст. 999 ЦК України, Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 33 Закону України «Про страхування» встановлено порядок дій осіб, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення регламентної виплати. Зміст та строки вчинення цих дій розкриваються в наступних приписах Закону. Так, за правилами п. 35.1 ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подає страховику (або за умови наявності підстав, передбачених у ст. 41 - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У заяві про страхове відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) найменування (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків та відомості, що їх підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) підпис заявника і дата подання заяви. До заяви додаються документи згідно з переліком, визначеним у п. 35.2 ст. 35 Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п.п.1 п.1 ст.43 Закону України «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіянні шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», серед обов`язків страховика визначено, що при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або страхове відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Так, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Відповідно до п. 36.2.ст. 36 Закону України № 1961-IV,страховик (МТСБУ) протягам 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Керуючись вищезазначеними нормами, потерпіла особа повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України №1961-IV, зокрема потерпіла особа подала Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та Моторне (транспортне) страхове бюро України визначило розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.

Оскільки, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан (який було продовжено до 06 серпня 2025). Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст.12,13,78,81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки відповідач скоїв ДТП, позивач виплатив потерпілій особі відшкодування, що підтверджується наданими позивачем доказами, то у відповідності до вимог пункту «в» ст. 38.1.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню, а отже, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню з ОСОБА_1 в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою матеріальної шкоди в розмірі 53 431,55 гривень, що складається 32 720,00 гривень збитки в порядку регресу, інфляційні витрати в розмірі 17 452,10 гривень, 3% річних в розмірі 3259,45 гривень.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України,підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15,625,1166,1187,1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89,141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 32 720 (тридцять дві тисячі сімсот двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України інфляційні витрати в розмірі 17 452 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 10 копійок, 3% річних в розмірі 3 259 гривень (три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого судового збору в розмірі - 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , м.Київ, Русанівський бульвар, 8, 02653, р/р IBAN НОМЕР_3 в АТ «Укрексімбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Рішення підписане 03.07.2025.

Суддя Ю. А. Скриль