Справа № 444/320/25
Провадження № 2/444/684/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03 липня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Стець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини, дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просить стягувати з відповідача, в її користь кошти на утримання (аліменти) дитини, в сумі по 4000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення повноліття.

Позов обгрунтовує наступним.

Вона проживаю за вказаною адресою в АДРЕСА_1 разом з своїм чоловіком ОСОБА_4 та неповнолітніми дітьми: дітьми,- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася в шлюбі з ОСОБА_2 проживає з неюта знаходиться на її утриманні. Шлюб з ОСОБА_2 , розірвано за рішенням Жовківського райсуду від 08.06.2016 року (справа 444/894/16-ц). Починаючи з моменту народження дитини, ОСОБА_2 , фактично самоусунувся від утримання, виховання дочки, ніяким чином не піклувався і не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дочки, не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відразу ж після народження дитини, відповідач залишив сім`ю і повідомив що їде до батьків в росію і з того часу не появляється, навіть не дає про себе чути. В 2014 році відповідач телефонував, однак навіть не поцікавився життям дочки, а лише ображав її, лаявся, звинувачував що відноситься до такої національності з якою він не може проживати, звів все до якоїсь національної зневаги і заявив, що не бажає нічого спільного мати з нами. Дочка фактично за час свого свідомого життя батька не бачила і незнає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі, а саме позбавити відповідача батьківських прав та стягувати аліменти. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідачка до суду ні в підготовчі судові засідання, ні в судове засідання жодного разу не прибув. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення вівдповідного оголошення на сайті суду. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив не подав. Жодних клопотань від нього не надходило.

Вказані обставини свідчать про байдужість та незацікавленість відповідача до результату розгляду справи.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в судовому засіданні зазначила, що ними видано відповідний висновок, а тому позов підтримують.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08.06.2016 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою.

У позивача та відповідачки від подружнього життя народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження.

Згідно з ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у будинку АДРЕСА_2 вбачається, що до складу сім`ї входять ОСОБА_4 та неповнолітні діти ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Із акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 17.01.2025 вбачається, що комісія встановила, що діти проживають разом з матірю, позивачки по справі. Відповідач з дитиною не проживає. Комісія рекомендує позбавити відповідача батьківських прав.

Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету від 24.10.2025 № 77 вбачається, що комісією виконавчого комітету міської ради розглянуто та вивчено документи, представлені позивачкою, щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини ОСОБА_7 . Враховуючи наведене, вважають, що доцільно позбавити відповідача, батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_7 .

Відповідно до статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. У даному випадку, перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною ніхто не чинив і не чинить.

Суд вважає, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав.

Суд враховує, що відповідач жодним чином не цікавився ними, всі питання щодо виховання дитини вирішуються матір`ю самостійно. Батько жодним чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавлення до її подальшої долі, не цікавився станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не приймає взагалі жодної іншої участі у їх вихованні, в результаті чого і створились умови, які шкодять інтересам дітей, тобто фактично батько самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.

Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, проявлену відповідачем байдужість до результату розгляду справи, суд приходить до висновку, що останній має бути позбавлений батьківських прав щодо дочки.

Суд бере до уваги, що відповідач не допомагає утримувати дитину, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, а дитина проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи прожитковий мінімум на дітей, вимоги статті 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 8000,00 грн., обов`язок батьків щодо утримання дітей, роз`яснення, які містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, суд приходить до висновку, що з відповідачки в користь позивачки необхідно стягувати кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини, а саме: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі по 4000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який сплечений при подачі позову до суду за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини, дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (громадянин рф, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт та ідентифікаційний код судом не встановлені) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (зареєстрована та проживаючао за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_1 виданий органом 4628 від 05.02.2020 р., УНЗР 609, ІПН НОМЕР_2 ) кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі по 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 28.01.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (громадянин рф, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт та ідентифікаційний код судом не встановлені) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (зареєстрована та проживаючао за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_1 виданий органом 4628 від 05.02.2020 р., УНЗР 609, ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі - 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (громадянин рф, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт та ідентифікаційний код судом не встановлені) судовий збір в розмірі - 1211,20 грн., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя: Ясиновський Р. Б.