ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 619/2511/21
Номер провадження 22-ц/818/1519/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника позивача адвоката Шовкова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 листопада 2024 року в складі судді Трояновської Т. М. по справі № 619/2511/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що 23 липня 2018 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, про що складено актовий запис № 16 від 23 липня 2018 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які наразі проживають разом із матір`ю.

Сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. На думку позивача сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим, фактичні шлюбні відносини припинені з листопада 2020 року, з цього часу подружжя мешкає окремо. Подальше спільне життя суперечить інтересам позивача та інтересам дітей.

Також між подружжям існує спір про місце проживання дітей. Після того, як з листопада 2020 року подружжя перестало жити разом, їхня дочка ОСОБА_5 певний час проживала разом із батьками позивача за адресою: АДРЕСА_1 . У лютому 2021 року відповідачка забрала дочку та разом із двома дітьми почала проживати у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі діти проживають з матір`ю, однак через неналежний догляд за дітьми з боку ОСОБА_2 та незабезпечення їм гідних умов проживання, позивач переконаний, що в інтересах дітей є визначення місця їх проживання разом із ним.

Вказав, що у зв`язку з перешкодами у спілкуванні з дітьми він був змушений звернутися із заявою про визначення участі батька у вихованні малолітніх дітей до компетентних органів. На підставі його заяви представниками Служби у справах дітей 11 березня 2021 року було здійснено обстеження умов проживання сторін, за результатами якого за місцем проживання ОСОБА_2 зафіксовано неналежні умови для проживання дітей, тоді як за місцем його проживання умови для проживання дітей визначено як задовільні. При цьому, у дійсності відповідачка з дітьми мешкає за іншою адресою, де умови проживання ще гірші.

Рішенням Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 16 квітня 2021 року визначено участь батька, ОСОБА_1 , у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та спілкуванні з ними з вільним графіком за домовленістю сторін. Жодного разу у нього не було можливості взяти дітей до себе чи поспілкуватись з ними без присутності сторонніх осіб. Фактично покладених на неї вказаним рішенням обов`язків ОСОБА_2 не виконує.

У будинку, де фактично проживає ОСОБА_2 разом із дітьми, також мешкають її батьки, троє братів й сестра; будинок старий, умови проживання вкрай незадовільні. Крім того, йому стало відомо, що відповідачка проживає із чоловіком, який веде аморальний спосіб життя, і своєю поведінкою може нести загрозу для спільних дітей. Натомість, він є здоровим, працездатним чоловіком, алкогольними напоями не зловживає, судимостей не має, ознаки наркологічних захворювань відсутні, має стабільний дохід, веде підсобне господарство, мешкає разом із батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які отримують доходи від надання в оренду та оброблення належних їм земельних ділянок. Будинок, де мешкають його батьки, великий, у ньому можуть бути створені належні умови для проживання, виховання та утримання дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним 09 квітня 2021 року.

Отже, доцільним є визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із батьком.

Просив: розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 липня 2018 року Виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 16; визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_1 , судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на відповідачку.

20 жовтня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Вказала, що проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу не заперечує, стосовно визначення місця проживання дітей разом із батьком заперечує. Зазначила, що вона є здоровою, працездатною, офіційно працевлаштована у ТОВ «Джонас Трейд», де характеризується позитивно, має стабільний дохід; судимостей не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, алкогольними напоями не зловживає, аморального способу життя не веде й ніколи не вела. Натомість, ОСОБА_1 протягом останнього часу матеріально дітей не забезпечував, що змусило її звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, який позивачем не виконується. Фактично вихованням, доглядом та утриманням дітей займається саме вона. Син ОСОБА_8 відвідує ясла-садок, дочка ОСОБА_5 навчається у 1 класі ліцею, до яких їх приводить та забирає саме мати. Діти забезпечені усім необхідним, вона здійснює належний догляд за ними, перешкод у спілкуванні дітей з батьком не чинить. Разом із тим, позивач не виконує рекомендації рішення органу опіки та піклування щодо забезпечення дітей. Крім того, ОСОБА_1 разом із своїми батьками не мешкає, фактично проживає з жінкою за іншою адресою у селі Дворічний Кут, а надані ним акти обстеження умов проживання стосуються саме місця проживання його батьків. Обставини щодо її проживання з чоловіком, який веде аморальний спосіб життя, не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами.

07 грудня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив і клопотання про поновлення строку для її подання. Відповідь мотивована тим, що дочку до школи відводить не відповідачка, а її родичі. Акт обстеження умов проживання, складений 21 вересня 2021 року, підтверджує відсутність належних умов для проживання дітей, оскільки у будинку, де вони мешкають, відсутнє газове опалення, речі не розпаковані. ОСОБА_2 постійно змінює своє місце проживання, що створює певні обмеження для позивача у спілкуванні з дітьми. Умови проживання відповідачки не відповідають належним умовам для проживання малолітніх дітей, що можуть підтвердити свідки. Він купує дітям все необхідне, турбується про них, приймає участь у розвитку дітей. Він має намір виконувати судовий наказ про стягнення аліментів, однак лише в рамках відкритого виконавчого провадження, щоб запобігти нецільовому використанню коштів. Фактично він мешкає у селі Дворічний Кут, Дергачівського району Харківської області разом із ОСОБА_9 , а акт обстеження умов проживання був складений за місцем проживання батьків, оскільки за цією адресою він має зареєстроване місце проживання, та їх дочка ОСОБА_5 мешкала там певний час.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 липня 2018 року Виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 16 розірвано. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 за місцем проживання дітей створені відповідні умови для їх проживання, розвитку та відпочинку. Судом не встановлено, що відповідачка має негативний вплив на дітей, не здатна виконувати своїх батьківських обов`язків, веде аморальний спосіб життя. Більшість наданих позивачем доказів стосується його батьків, однак він не надав доказів щодо його особистої участі в матеріальному забезпеченні, вихованні, розвитку та утриманні спільних з відповідачкою дітей, а також не вказав, де має намір мешкати з дітьми. Орган опіки та піклування формально підійшов до вирішення питання про визначення місця проживання дітей, наданий ним висновок є неповним та необ`єктивним, а також не узгоджується з іншими зібраними у справі доказами. До того ж, після запровадження воєнного стану відповідачка з дітьми перебуває за кордоном, що наразі відповідає інтересам дітей щодо забезпечення їхньої безпеки.

На вказане судове рішення 25 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Шовков О.С. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей з батьком та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, в іншій частині рішення суду залишити без змін, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги висновок органу опіки та піклування № 02-22/578 від 09 лютого 2022 року, відповідно до якого він вважав за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом із батьком. Відповідачка не в змозі створити дітям належний та достатній догляд та забезпечення, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, постійно змінює місце проживання, є безробітною, навіть не має документа, що посвідчує особу. Діти мають часті пропуски відвідування навчальних закладів, зокрема через нібито хвороби. До 2020 року мати не займалась взагалі вихованням та забезпеченням дочки. Син не відвідує ясла-садок, так як відповідачка нібито не має можливості довозу. До матеріалів справи надані довідки, які видані ясла-садок «Усмішка», що знаходиться у с. Григорівка, тоді як відповідачка з дітьми мешкала у с. Вільшани. Відповідачка рано йде з дому та пізно повертається, приводить додому осіб чоловічої статі. ОСОБА_2 було зобов`язано надати медичний документ на підтвердження того, що вона не вживає наркотичні засоби, проте вона його не надала, що теж опосередковано свідчить про аморальний спосіб її життя. Актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 від 11 березня 2021 року встановлено, що умови проживання незадовільні. Постановою від 14 лютого 2024 року у справі №619/533/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження; при цьому встановлено, що вона не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, а саме вживала спиртні напої та курила сигарети поруч зі своїми дітьми. У висновку органу опіки та піклування від 09 лютого 2022 року було вказано про те, що 27 січня 2022 року відносно ОСОБА_2 було зібрано адміністративні матеріали і складено адміністративний протокол, який спрямовано до суду для розгляду та прийняття законного рішення, однак суд не надав належної оцінки цим обставинам. Натомість він будь-яких негативних характеристик не має, у нього є два місця для проживання дітей з належними умовами. Дочка ОСОБА_5 тривалий час проживала у с. Старовірівка разом з бабусею, дідусем та батьком, відповідно має прив`язаність до цього місця проживання та бабусі з батьком. Судом не було досліджено питання можливості опитування дітей в режимі відеоконференції, можливості їх явки до суду, чи дійсно вони знаходяться на час винесення судового рішення за кордоном. Немає жодного доказу що діти з відповідачкою справді перебувають за кордоном та знаходяться у безпечному і надійному середовищі, а не навпаки в небезпеці, зокрема зважаючи на стиль життя відповідачки, постійні переїзди, важке матеріальне становище, недостатність продуктів, побутових предметів, вживання алкоголю та паління цигарок (навіть в присутності дітей), швидкоплинні відносини з численними чоловіками. Немає й підстав стверджувати що діти мають психологічну чи будь-яку іншу прив`язаність до місця проживання за кордоном, а не навпаки знаходяться в стресовій ситуації серед чужих людей, з якими навіть розмовляти не можуть через мовний бар`єр та бажання повернутись додому.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представники Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області та Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 03 липня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників.

Повістку на ім`я ОСОБА_2 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 30 січня 2025 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 218-219 том 2).

Представником ОСОБА_2 (особа за довіреністю) отримано поштою 24 січня 2025 року (а.с. 212 том 2).

ОСОБА_1 отримав поштою 27 січня 2025 року (а.с. 213 том 2).

Представник ОСОБА_1 адвокат Шовков О.С. отримав в електронному кабінеті 22 січня 2025 року (а.с. 206 том 2).

Службою у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області отримано поштою 29 січня 2025 року (а.с. 216 том 2).

Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради отримано в електронному кабінеті 22 січня 2025 року (а.с. 207 том 2).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Шовкова О.С. який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 липня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 уклали шлюб (а.с. 12 том 1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_11 є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50, 51 том 1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перестали жити разом з листопада 2020 року. Син залишився проживати з матір`ю, а дочка до лютого 2021 року мешкала у будинку батьків ОСОБА_1 , тобто у діда та баби, однак у подальшому також стала мешкати з матір`ю.

Позивач ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 , а також батьками ОСОБА_7 , ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї/зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої ЦНАП Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 26 лютого 2021 року за № 216 (а. с. 52 том 1).

Власником будинку за вказаною адресою є батько позивача ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 18 листопада 1997 року (а. с. 39 том 1). Згідно копії технічного паспорту загальна площа житлового будинку складає 50,4 кв.м. (а. с. 40 45 том 1).

Відповідачку визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаному будинку, заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 серпня 2019 року у справі № 631/336/18 (а. с. 22 26 том 1).

Як вбачається з копії акту обстеження житлово-побутових умов від 11 березня 2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Солоницівської селищної ради 11 березня 2021 року, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . Будинок орендований, газове опалення (конвектор), функціонує електропостачання, колонка на території подвір`я. Умови проживання незадовільні: шпалери обірвані, іграшки розкидані, одна із кімнат облаштована під кухню, є шафа для речей, телевізор в ремонті, гардини на вікнах обірвані, на підлозі в кімнаті є палас, в кухні на підлозі ДВП, є газова плита для приготування їжі, шафа для посуду, холодильник, рукомийник. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: у ОСОБА_5 є окреме ліжко, ОСОБА_8 спить з мамою, є іграшки, дитячі книжки, опалення газове, продуктів харчування недостатньо, в необхідній кількості є сезонний одяг, взуття, є шафа для речей. В сім`ї довірливі стосунки, діти емоційно прив`язані до матері, яка працює. Коли мати на роботі, догляд за дітьми здійснює дідусь, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 54 том 1).

Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов від 11 березня 2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Солоницівської селищної ради 11 березня 2021 року, ОСОБА_1 мешкає без реєстрації зі співмешканкою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 . Будинок орендований, газове опалення, функціонує водовідведення, забезпечений електропостачанням. Умови проживання задовільні: в помешканні три кімнати, є ванна, кухня, водопостачання проведено до будинку, є гаряча вода; будинок обладнаний меблями в достатній кількості, сучасною побутовою технікою, предметами сучасного вжитку, в кімнатах чисто, прибрано, постільна білизна чиста. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: є окремі ліжка, телевізор. Стосунки в сім`ї доброзичливі, ОСОБА_1 мешкає разом із ОСОБА_9 , його діти мешкають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 . В усній бесіді з ОСОБА_1 було з`ясовано, що за даною адресою він не планує проживати з дітьми (а. с. 53 том 1).

З копії Акту оцінки потреб сім`ї/особи та Висновку оцінки потреб сім`ї, складених 07 квітня 2021 року фахівцями Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради, за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається, що будь-які потреби, що спричиняють складні життєві обставини, відсутні, сім`я соціального супроводу не потребує (а. с. 28 38 том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 16 квітня 2021 року № 92 «Про участь громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей, а саме брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми з вільним графіком за домовленістю сторін. Рекомендовано батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, матеріально утримувати. Рекомендовано матері ОСОБА_2 поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми (а. с. 21 том 1).

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до органів поліції та просив вжити заходів до своєї дружини ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з невідомим чоловіком, який веде аморальний спосіб життя та своєю поведінкою може нести загрозу для їх спільних дітей (а. с. 48 том 1).

Листом від 06 травня 2021 року начальник відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковник поліції А. Аргунов повідомив ОСОБА_1 , що за результатами його звернення від 19 квітня 2021 року працівниками Сектору ювенальної превенції відділу поліції Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області була розпочата відповідна перевірка, під час якої було встановлено, що громадянка ОСОБА_2 на теперішній час ні з ким не співмешкає, своїх дітей виховує самостійно. Факти, наведені у заяві, не знайшли свого підтвердження. Громадянці ОСОБА_2 було роз`яснено про настання наслідків та відповідальності за невиконання рішення № 92 від 16 квітня 2021 року Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області (а. с. 49 том 1).

З акту депутата Старовірівської об`єднаної територіальної громади по виборчому округу № 3 Макогона А.Б. від 01 квітня 2021 року вбачається, що у домоволодінні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проживала їх онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від народження і по теперішній час, та була на повному їх матеріальному забезпеченні. Разом з ними зареєстрований ОСОБА_1 , який також приймав участь у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї дочки. Мати ОСОБА_2 з ними не проживала й не приймала участі у вихованні своєї доньки. Вищевказаний факт своїми підписами підтверджують свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 60, том 1, а.с. 50 том 2).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 09 квітня 2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області, комісією проведено обстеження умов проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок цегляний, має 4 житлові кімнати; у будинку є газове та пічне опалення, електропостачання, необхідні меблі, побутова техніка, телевізор, пральна машина, комп`ютер; родина забезпечена продуктами харчування, веде підсобне господарство: 3 корови, кінь, 2 поросят, кури. На момент проживання ОСОБА_5 за вказаною адресою у дитини було окреме ліжко, шафа для одягу, парта для навчання, дитячі іграшки, книжки, на подвір`ї пісочниця. Між бабусею та дідусем, а також ОСОБА_5 були доброзичливі стосунки, ОСОБА_5 , коли мешкала з ними, відвідувала дитячий садок у селі Старовірівка. Комісією встановлено, що для проживання, виховання та утримання дідусем та бабусею можуть бути створені належні умови (а. с. 55 56 том 1).

Копією довідки № 45 від 26 квітня 2021 року сімейного лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицина села Старовірівка ОСОБА_14 , виданої ОСОБА_6 , підтверджено, що остання зверталась на прийом лікаря за медичною допомогою у зв`язку із хворобою та профілактичними щепленнями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 46 том 1).

Також на ім`я ОСОБА_6 . Комунальним закладом «Старовірівська гімназія Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області» видана довідка № 01-19/36 від 01 квітня 2021 року про те, що її онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувала дошкільний підрозділ гімназії з 01 вересня 2018 року по 25 лютого 2021 року. Бабуся ОСОБА_6 займалась вихованням онуки, забезпечувала її всім необхідним, мати ОСОБА_2 вихованням дочки не займалася (а. с. 47 том 1).

Крім того, позивачем надано відомості про доходи своєї матері ОСОБА_6 за 2020 рік (а. с. 15-20 том 1).

Даних щодо наявності будь-яких доходів у позивача ОСОБА_1 матеріали справи не містять, як і не містять відомостей, що останній мав або має офіційне працевлаштування.

У ОСОБА_1 ознак наркотичних захворювань не встановлено, станом на 08 травня 2021 року він до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується копією сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ № 073865, виданого 22 квітня 2021 року КНП «Нововодолазька центральна лікарня», та копією довідки , одержаної через ТСЦ № 6342 ГСЦ МВС в Харківській області (а.с. 13, 14 том 1).

Також до позовної заяви ОСОБА_1 надані заяви ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , складені 28 грудня 2017 року, в яких останні підтвердили той факт, що ОСОБА_6 займалась вихованням та утриманням онуки ОСОБА_5 , її син ОСОБА_19 та невістка ОСОБА_20 проживали по сусідству. ОСОБА_20 без поваги відносилась до батьків свого чоловіка, донькою майже не займалась (а. с. 57, 58, 59, 61, том 1).

ОСОБА_2 протягом 2021 року працювала у ТОВ «Джонас Трейд» на посаді розбирач субпродуктів, де за останні шість місяців отримала сукупний дохід у розмірі 36 750,00 грн, що підтверджено копією довідки № 04 від 04 жовтня 2021 року. За місцем роботи ОСОБА_2 характеризувалась позитивно (а. с. 134, 135 том 1).

З копій довідок № 19 від 18 травня 2021 року, № 57 від 04 жовтня 2021 року, виданих Григорівським закладом дошкільної освіти ясла-садок комбінованого типу «Усмішка» Солоницівської селищної ради, встановлено, що ОСОБА_4 , 2015 року народження, та ОСОБА_3 , 2018 року народження, дійсно відвідують заклад з 17 травня 2021 року. Приводить у дитячий садок вранці та забирає ввечері дітей їх мама, ОСОБА_2 (а. с. 136, 137 том 1).

З копії довідки № 136, виданої 18 жовтня 2021 року Комунальним закладом «Дворічнокутянський ліцей» Солоницівської селищної ради Харківської області, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається у 1 класі закладу (а. с. 139 том 1).

Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов від 21 вересня 2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Солоницівської селищної ради 21 вересня 2021 року, фахівцями було проведено обстеження житлових умов ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_5 , в якому також мешкають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будинок загальною площею 90 кв м, житловою площею 40 кв м, складається із 3 кімнат, допоміжних приміщень, коридору, кухні, ванної кімнати. Зручності знаходяться на вулиці, приготування їжі здійснюється на електроплиті, продуктів харчування достатньо, є молоко, м`ясо, яйця, в наявності готова їжа. Родина щойно переїхала у будинок, речі не всі розпаковані. У ОСОБА_5 окрема кімната, в наявності стіл для проведення занять, іграшки, дитячі речі. ОСОБА_5 навчається в Комунальному закладі «Дворічнокутянський ліцей», ОСОБА_8 відвідує дитячий садок. На час обстеження діти були вдома, мали ознаки респіраторного захворювання. Мати дітей здійснює належний догляд за ними. Рішення комісії з прав захисту дитини про участь батька у вихованні дітей матір`ю виконується, а саме батько спілкується з дітьми без перешкод (а. с. 138 том 1).

16 червня 2021 року Нововодолазьким районним судом Харківської області був виданий судовий наказ у справі № 631/541/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 86-88 том 1).

Факт того, що на даний час він не сплачує аліменти на утримання дітей, оскільки судовий наказ не пред`явлений до виконання у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 підтвердив особисто у судовому засіданні суду першої інстанції.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області № 02-22/578 від 09 лютого 2022 року він вважав за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Зі змісту наведеного висновку вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_21 народилася дочка ОСОБА_4 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 у вже подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 . Відповідно до інформації сімейного лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицина села Дворічний Кут малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 (оселя батьків Юлії), діти перебувають на обліку у сімейного лікаря ОСОБА_22 , догляд за дітьми здійснює мама, виконує призначення лікаря, діти доглянуті. На прийом до лікаря діти приходять у супроводі матері ОСОБА_2 , всі призначення та рекомендації сімейного лікаря щодо лікування та нагляду за дітьми виконувались матір`ю в повному обсязі, що підтверджується інформацією КНП Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я +» від 12 січня 2022 року № 16.

Відповідно до інформації Григорівського закладу дошкільної освіти ясла-садок комбінованого типу «Усмішка» Солоницівської селищної ради № 59 від 30 листопада 2021 року ОСОБА_3 за останній місяць відвідував дитячий садок 12 днів, 14 днів пропущено у зв`язку із його хворобою. Приводить дитину у садок вранці та забирає увечері мати ОСОБА_2 , мати активно контактує із вихователями, догляд за дитиною також здійснює мати.

Відповідно до інформації Григорівського закладу дошкільної освіти ясла-садок комбінованого типу «Усмішка» Солоницівської селищної ради № 02 від 25 січня 2022 року ОСОБА_3 є вихованцем закладу. Останнє відвідування дитиною закладу 29 грудня 2021 року. Відсутність дитини у садочку мати пояснює відсутністю можливості довозу. Зі слів матері відомо, що сім`я змінила місце проживання, зараз мешкають в орендованому будинку АДРЕСА_6 . Останній контакт вихователя з матір`ю відбувся 10 січня 2022 року з ініціативи вихователя. У зв`язку з відсутністю дитини у дитячому садку актуальною інформацією про дитину та її сім`ю працівники садку не володіють.

Відповідно до інформації Комунального закладу «Дворічнокутянський ліцей» Солоницівської селищної ради від 29 листопада 2021 року № 178 та від 25 січня 2022 року № 191, ОСОБА_4 навчається у закладі з 01 вересня 2021 року. ОСОБА_5 має багато пропусків, за три місяці навчання дівчинка проступила 19 днів через хворобу та з поважних причин. Батьки здійснюють зв`язок з класним керівником відповідно до того, з ким проживає дитина. Зараз ОСОБА_5 проживає з мамою, тому саме вона тримає зв`язок з класним керівником. У другому семестрі учениця активно відвідувала школу та має лише три пропуски з поважних причин. Дівчинка проживає разом зі своєю мамою в АДРЕСА_6 . Мама займається вихованням доньки та приділяє достатньо уваги дівчинці. Мама завжди підтримує зв`язок з класним керівником та цікавиться успіхами дитини. ОСОБА_5 має охайний вигляд.

Згідно листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради від 03 лютого 2022 року № 01-21/79 ОСОБА_1 здатний виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею, має позитивне ставлення до їх виконання.

Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради від 03 лютого 2022 року № 01-21/78, фахівцями з соціальної роботи здійснено візит за адресою: АДРЕСА_6 , в сім`ю ОСОБА_2 , яка виховує малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за висновками оцінки потреб в сім`ї наявні складні життєві обставини через безробіття матері, проте ОСОБА_2 здатна виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей та догляду за ними, має позитивне ставлення до їх виховання.

27 січня 2022 року відносно ОСОБА_2 було зібрано адміністративні матеріали і складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП. На теперішній час даний адміністративний протокол було спрямовано до суду.

Відповідно до листа служби у справах дітей Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, був складений акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 та відібрані пояснення. Згідно акту обстеження умов проживання за вищевказаною адресою, умови проживання: задовільні, родина утримує підсобне господарство, для виховання та розвитку дитини створено такі умови: на момент проживання ОСОБА_5 за вищевказаною адресою у дитини було окреме ліжко, шафа для одягу, парта для навчання. В наявності багато дитячих іграшок, дитячих книг, розвиваючі книги, гойдалки. На подвір`ї обладнана пісочниця для ОСОБА_5 . В поясненнях громадянка ОСОБА_6 , бабуся дітей, зазначила, що малолітня ОСОБА_5 деякий час проживала разом з нею, відвідувала дитячий садок; громадянкою ОСОБА_6 була подана позовна заява про позбавлення батьківських прав обох батьків, яку остання забрала назад.

Раніше органом опіки та піклування було винесено рішення «Про участь громадянина ОСОБА_1 , у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Пізніше на ім`я начальника служби у справах дітей Солоницівської селищної ради надійшла заява від ОСОБА_1 щодо не виконання умов рішення ОСОБА_2 , після чого була проведена бесіда з останньою.

Згідно листа старости селища міського типу Вільшани від 15 грудня 2021 року № 02-35, зі слів сусідів встановлено, що громадянка ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_6 , рано іде з двору і пізно повертається додому, має дітей, навідують громадяни чоловічої статі.

Батько дітей повідомив, що володіє достовірною інформацією, шо колишня дружина веде аморальний спосіб життя та допускає випадки вживання наркотичних речовин, які вживаються шляхом куріння. Матері було запропоновано пройти тест на вміст наркотичних речовин, на що вона погодилась, щоб спростувати цю інформацію. Але на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини 09 лютого 2022 року результати не надала.

Відповідно до довідки Полівського старостинського округу від 02 лютого 2022 року № 13-11/04 громадянин ОСОБА_1 на території населених пунктів Полівського старостинського округу не зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_4 проживає без реєстрації по усній домовленості з господарем будинку. За час його проживання за даною адресою, до старостинського округу від сусідів та односельців скарг та нарікань про його негідну поведінку не надходило.

Мати дітей часто змінює місце проживання, а тому дослідити житлово-побутові умови не має можливості. Також, мати дітей звільнилася з роботи та наразі не має постійного доходу.

Батько дітей офіційно не працевлаштований, має випадкові заробітки. В матеріалах позовної заяви міститься інформація про те, що позивач проживає разом із матір`ю та батьком, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , але згідно акту обстеження умов проживання громадянина ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , останній проживає разом зі своєю співмешканкою саме за даною адресою (а. с. 216 218 том 1).

Начальник Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області направила на електронну адресу суду заяву, що була зареєстрована за вхідним № ЕП-12/24-вх від 04 січня 2024 року, відповідно до якої повідомила, що на даний час мати дітей проживає за кордоном, інформація про неї відсутня (а.с. 49 том 2).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У частині 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Норми міжнародного права та національного законодавства не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди передусім повинні враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини 1 статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Такий висновок є сталий у практиці Верховного Суду (див., зокрема: постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), постанови Верховного Суду: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19 (провадження № 61-12144св20), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18 (провадження № 61-19550св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21), від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23), від 26 червня 2024 року у справі № 755/9769/21 (провадження № 61-1182св24), від 22 травня 2024 року у справі № 757/13109/21-ц (провадження № 61-2808 св 24).

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передання йому дитини (постанови Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 570/5254/23, від 28 травня 2025 року у справі № 308/16774/22).

У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів».

Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Як встановлено судом, малолітні діти сторін з лютого 2021 року, тобто понад останні чотири роки, проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 . До цього дочка ОСОБА_5 деякий час мешкала у батьків позивача, однак у подальшому відповідачка забрала її до себе. Під час проживання дітей з матір`ю їм створені належні умови для проживання, діти відвідували навчальні заклади згідно віку, мати доглядала за ними, належним чином здійснювала свої батьківські обов`язки, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 21 вересня 2021 року, листом Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради від 03 лютого 2022 року № 01-21/78. З акту обстеження житлово-побутових умов від 11 березня 2021 року дійсно вбачається, що були встановлені незадовільні умови проживання, однак це було викликано здебільшого безладом, тобто такі обставини легко усунути. До того ж, у подальшому місце проживання відповідачки та дітей змінилось, умови проживання були визнані задовільними. Водночас, спеціалістами органів опіки та піклування встановлено, що у сім`ї довірливі стосунки, діти емоційно прив`язані до матері. У сім`ї наявні складні життєві обставини через втрату ОСОБА_2 роботи, проте вона здатна виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей та догляду за ними, має позитивне ставлення до їх виховання, що підтверджується листом Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради від 03 лютого 2022 року № 01-21/78. Належних, допустимих та достовірних доказів ведення ОСОБА_2 аморального способу життя, зловживання нею алкогольними напоями, наркотичними речовинами, її негативного впливу на дітей тощо суду не надано.

До того ж, згідно відомостей органу опіки та піклування, станом на час ухвалення рішення суду відповідачка з дітьми перебувала за кордоном.

Саме по собі перебування матері з дітьми за межами України не впливає на вирішення спору про визначення місця проживання дитини і не може бути самостійною підставою для відмови у позові (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Разом з тим, зважаючи на введення воєнного стану в Україні, при вирішенні спорів, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки дитини та її права на життя. На вказаному наголошено в постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 449/1019/20 (провадження № 61-15616св23).

З огляду на активні бойові дії та обстріли, що відбуваються на території України та, зокрема, Харківської області, питання забезпечення безпеки дітей, безумовно, є першочерговим, та їх перебування за межами України відповідає такій меті.

Позивач ОСОБА_1 не надав достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності зміни місця проживання дітей, їх звичного середовища та визначення їх місця проживання з батьком, з огляду на вік дітей, прихильність до матері та тривале проживання з нею та інтереси самих дітей, які переважають над інтересами і бажаннями батьків. ОСОБА_1 не довів обставин, за наявності яких визначення місця проживання дітей з ним матиме більш позитивний вплив на них.

Позивачем не надано будь-яких доказів щодо свого працевлаштування, наявності доходів, він не заперечує того, що не сплачує аліменти на утримання дітей, мотивуючи це тим, що судовий наказ про їх стягнення не звернутий до примусового виконання. Доказів його постійного спілкування з дітьми, спільного проведення часу, більшої прихильності до нього, аніж до матері, ОСОБА_1 не надано.

Посилання ОСОБА_1 , на те, що дочка ОСОБА_5 тривалий час проживала у с. Старовірівка разом з бабусею, дідусем та батьком, відповідно має прив`язаність до цього місця проживання та бабусі з батьком, колегія суддів оцінює критично, адже ці обставини мали місце понад чотири роки тому, і за вказаний період ОСОБА_1 надано докази щодо догляду за дитиною здебільшого саме її бабою, а не батьком. При цьому, син сторін з бабою та дідом ніколи не мешкав.

До того ж, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що позивачем чітко не зазначено, де саме він планує проживати з дітьми, адже у будинку батьків за місцем реєстрації він тривалий час не мешкає, а за місцем фактичного проживання разом зі співмешканкою - не планував проживати з дітьми, що пояснив в усній бесіді з представником органу опіки (а. с. 53 том 1).

Суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, виходив з якнайкращих інтересів дітей, взяв до уваги їх малолітній вік, тривале постійне проживання разом з матір`ю, тісний зв`язок із нею, введення в Україні воєнного стану, перебування дітей з матір`ю за кордоном, надав належну оцінку наявним у справі доказам, на підставі яких повно встановив обставини справи, що мають значення для вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дітей з батьком.

При цьому, батько дітей не обмежений у можливості реалізації належного йому права на спілкування з дочкою та сином, участь у їх вихованні.

Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дітей з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги висновок органу опіки та піклування № 02-22/578 від 09 лютого 2022 року про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, колегія суддів відхиляє, адже у вказаному висновку лише викладено встановлені органом опіки та піклування обставини, а також доводи ОСОБА_1 , однак не наведено мотивів прийняття саме такого рішення. З висновку не вбачається, чи врахована думка дітей, їх емоційна прихильність до батьків та психологічний стан. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України). Висновок органу опіки та піклування оцінюється судом як один з доказів та не може бути безумовною підставою для задоволення чи відмови у задоволенні позову.

Подану разом з апеляційною скаргою копію постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 14 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП колегія суддів не може взяти до уваги в силу вимог частини 3 статті 367 ЦПК України, оскільки позивачем такий доказ до суду першої інстанції не надавався, поважних причин цього не наведено. До того ж, згідно статті 39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Доказів того, що ОСОБА_2 протягом року з дня закінчення виконання стягнення у вигляді попередження вчинила нове адміністративне правопорушення, не надано, тож вона вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що відповідачка не в змозі створити дітям належний та достатній догляд та забезпечення, не заслуговують на увагу, адже спростовуються матеріалами справи, зокрема, актами обстеження умов проживання дітей. Зміна відповідачкою місць проживання, звільнення її з роботи, пропуски дітьми навчання через хвороби самі по собі не свідчать про наявність підстав для визначення місця проживання дітей з батьком.

Доводи ОСОБА_1 про те, що зі слів сусідів відповідачка рано йде з дому та пізно повертається, приводить додому осіб чоловічої статі, а також про її аморальний спосіб життя та вживання наркотичних речовин, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами. Натомість, перевіркою, здійсненою працівниками поліції, встановлено, що громадянка ОСОБА_2 ні з ким не мешкає, своїх дітей виховує самостійно, що підтверджується листом начальника відділу поліції № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 06 травня 2021 року.

Посилання позивача на те, що судом не було досліджено питання можливості опитування дітей в режимі відеоконференції, можливості їх явки до суду, не встановлено, чи дійсно вони знаходяться за кордоном, колегія суддів вважає безпідставними, адже з відповідним клопотанням щодо допиту дітей позивач до суду не звертався, на час ухвалення рішення суду діти не досягли 10-річного віку, у судовому засіданні ОСОБА_1 сам підтвердив факт виїзду дітей з матір`ю за кордон, про який суду повідомлено у листі органу опіки та піклування.

Твердження ОСОБА_1 про те, що діти з відповідачкою можуть перебувати за кордоном не у безпечному і надійному середовищі, а навпаки - в небезпеці, зокрема зважаючи на стиль життя відповідачки, можуть перебувати у стресовій ситуації серед чужих людей, з якими навіть розмовляти не можуть через мовний бар`єр та бажання повернутись додому, також не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки по суті є лише припущеннями позивача, будь-яких доказів реальної небезпеки для дітей під час їх проживання з матір`ю матеріали справи не містять.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

В частині вимоги про розірвання шлюбу рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 листопада 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 липня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина