Єдиний унікальний номер 725/4407/25
Номер провадження 2/725/1382/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Соболевській А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів та встановлення юридичного факту.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між сторонами народився син ОСОБА_3 . Відносини із відповідачкою у них не склались, тому він із відповідачкою розірвали стосунки та проживають окремо, син же залишився проживати із батьком.

Встановлення факту самостійного виховання ОСОБА_1 малолітньої дитини, має важливе юридичне значення, з огляду на наступне.

Враховуючи що відповідач самоусунулась від вирішення питань щодо виховання доньки, весь тягар виховання, утримання та піклування про дитину взяв на себе позивач, зокрема самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням дитини - добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створює для неї необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує її всім необхідним.

Таким чином, враховуючи, що їхня дитина знаходиться на одноособовому вихованні батька, мати не бере участі у вирішенні питань її життя, а примусити до цього останню не може, виникла необхідність для встановлення юридичного факту самостійного виховання дитини.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Відповідачка ж не виконує свого обов`язку утримувати дітей.

Однак відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги для утримання сина.

Просив встановити факт самостійного виховання та утримання ним сина, а також стягнути із відповідачки аліменти на утримання дитини.

Позивачем подана заява, відповідно до якої просив позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишити без розгляду, і іншій частині задовольнити, та проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду також не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що підтримує вимоги та не заперечує проти її задоволення.

Згідно з ч.3ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позовної вимоги про стягнення аліментів на підставі статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі в цій частині, оскільки позивач, відповідно до положень статей 49, 255 ЦПК України, відмовився від цієї позовної вимоги, а позовна вимога про встановлення юридичного факту підлягає до задоволення з наступних підстав.

За частиною третьою статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи, що позивачем подано до суду заяву про відмову від позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей і така відмова приймається судом, суд вважає за необхідне провадження у цій частині позовної вимоги закрити.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявником, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підтвердження обставин самостійного виховання позивачем сина, судом досліджуються наступні документи:

У сторін під час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с.12-13)

Відповідно до наданих з письмових доказів, а саме Довідки від 22.05.2025 року №85, Характеристики ОСОБА_3 від 22.05.2025р., письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вбачається, що вихованням та утриманням сина займається батько ОСОБА_1 (а.с.14, 15, 23-32).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору сторони погодили, що їхній син ОСОБА_3 залишиться проживати на самосійному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 (а.с.20-22)

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено та визналось відповідачкою, що син проживає з своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Син проживає окремо від матері.

За таких обставин, суд вважає, що вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання сина є обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114, ч.2 160, 161, 180-183 СК України, ст.ст.4-6,76-81,95, 247,258-259,263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Провадження у справі у частині позовної вимоги про стягнення аліментів - закрити.

Позовну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Стоцька Л. А.