КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 2-3369/10
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6298/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Подольської Ольги Вячеславівни на ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року (суддя Єросова І.Ю.) про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 28 вересня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року шлюб, зареєстрований 17 квітня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

У липні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Подольську О.В. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року та просив поновити йому строк на подання такої заяви.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначав, що з 17 квітня 1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року за позовною заявою ОСОБА_2 .

Заявник посилався на те, що у судовому засіданні він участі не приймав, оскільки не був проінформований про відкриття провадження у даній справі, а копію заочного рішення суду він отримав лише 4 липня 2024 року. При цьому, вони з ОСОБА_2 увесь час з моменту реєстрації шлюбу проживають разом, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 9 вересня 2024 року відмовлено у поновленні процесуального строку на подання заяви, заяву залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 9 вересня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року відновлено втрачене судове провадження справи №2-3369/10 за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в частині судового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року у справі №2-3369/10.

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 28 вересня 2010 року залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Подольська О.В. просить ухвалу судді скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про перегляд заочного рішення задовольнити і скасувати заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року у справі №2-3369/10, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права.

Представник заявника вважає, що суддя Святошинського районного суду міста Києва Єросова І.Ю. після скасування ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 9 вересня 2024 року, постановленої під її головуванням, не мала правових підстав повторно приймати дану справу до свого провадження та повинна була заявити самовідвід. При цьому, суддя постановила ухвалу від 25 листопада 2024 року одноособово, не повідомивши учасників справи та не надавши їм змоги подати свої пояснення, заяви чи клопотання.

Представник заявника зазначає, що існують достатні правові підстави для скасування заочного рішення від 28 вересня 2010 року, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, при цьому і він, і ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначали про спільне проживання, ведення спільного бюджету та підтримання шлюбних відносин протягом усього часу з моменту реєстрації шлюбу, а також про відсутність у них бажання даний шлюб розривати.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Подольський А.Ю., будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційної скарги (с.с.152-154), у судове засідання не з`явилися, адвокат Подольський А.Ю. надіслав до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебуває за межами України та має намір особисто надати пояснення по суті справи.

Оскільки адвокатом Подольським А.Ю. доказів у підтвердження свого клопотання до заяви не додано, причини своєї неявки представник позивачки апеляційному суду не повідомив, відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність позивачки та її представника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Подольської О.В., яка доводи апеляційної скарги підтримала, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Подольської О.В. про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва віл 28 вересня 2010 року без розгляду, суддя першої інстанції виходила з того, що заявник не посилається на причини поважності пропуску строку на подання заяви, а його твердження про необізнаність про заочне рішення суду не може свідчити про поважність пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Переглядаючи ухвалу судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Скасовуючи попередню ухвалу суду від 9 вересня 2024 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, апеляційний суд зазначив, що суд розглянув заяву за відсутності матеріалів цивільної справи № 2-3369/10, не вирішивши питання про відновлення втраченого судового провадження.

Статтею 488 ЦПК України визначено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у

якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 493 ЦПК України,при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом, протягом тридцяти днів з дня надходження заяви до суду.

У порушення зазначеної норми процесуального права суддя Святошинського районного суду міста Києва судове засідання по вирішенню питання про відновлення втраченого провадження не призначила, учасників справи про судовий розгляд не повідомила та не з`ясувала наявність у них документів, на підставі яких можливо відновити втрачене судове провадження, у тому числі і з`ясувати чи був повідомлений відповідач про судовий розгляд справи.

Також суддя першої інстанції не звернула увагу, що відповідно до частини 1 статті 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

За таких обставин, відновлення втраченого провадження суддею одноособово не передбачено нормами процесуального права.

Відповідно до статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Аналіз вказаної норми процесуального права свідчить, що суд зобов`язаний з`ясувати причини, з яких заявником був пропущений встановлений законом строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, вивчити матеріали цивільної справи та оцінити надані докази у підтвердження посилань заявника.

Постановивши ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду у відсутність учасників справи, суддя першої інстанції вказаних вимог закону не дотрималася та прийшла до передчасного висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги, що суддя Єросова І.Ю. не мала правових підстав повторно розглядати заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення після скасування попередньої ухвали, постановленої під її головуванням, про відмову у поновленні пропущеного процесуального троку, не ґрунтуються на нормах

процесуального права.

Частиною 1 статті 37 ЦПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Отже, у разі скасування ухвали про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку та залишення заяви без розгляду, нормами процесуального права не передбачено, що суддя не може повторно розглядати таку заяву.

При цьому, учасниками справи та їх представниками обґрунтованого відводу судді заявлено не було.

Також не ґрунтуються на нормах процесуального права вимоги апеляційної скарги про ухвалення апеляційним судом за результатами апеляційного перегляду ухвали про залишення заяви без розгляду нового судового рішення про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 вересня 2010 року у даній справі, оскільки положення статті 374 ЦПК України не передбачають таких повноважень апеляційного суду.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, так як судом не з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, тому ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Подольської Ольги Вячеславівни задовольнити частково.

Ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 липня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук