Справа №278/5571/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє Короленко Тарас Леонідович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

До Житомирського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява представника позивача - адвоката Короленка Т.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.07.2023 року Житомирським районним судом Житомирської області було видано судовий наказ №278/3265/23 від 24.07.2023 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище відповідача) аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07.07.2023 року і до повноліття ОСОБА_3

11.10.2023 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області шлюб між подружжям ОСОБА_6 було розірвано. Рішення набрало законної сили 13.11.2023 року.

Позивач дуже переживала за свого правнука, оскільки дитина увесь час проживала разом з відповідачем (її внучкою), допомагала їй у догляді, бо матір часто вживала алкогольні напої та могла без пояснень залишити свого сина на декілька днів або тижнів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_3 став напівсиротою.

За місяць до смерті свого колишнього чоловіка відповідач почала багато пити і взагалі не піклувалася про свого сина, залишивши його на свою бабусю позивача, а також не відповідала на телефонні дзвінки і позивач не могла дізнатись де знаходиться та проживає відповідач.

Відтак, 04.09.2024 року ОСОБА_1 подала заяву про кримінальне правопорушення до СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області стосовно вжиття заходів до її онуки ОСОБА_2 .

Відтак просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина.

21.11.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі (а.с. 83).

Копія ухвали про відкриття провадження була надіслана позивачу, проте поштове відправлення повернулося неврученим (а.с. 89-90).

У судових засіданнях позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Позивач вказала, що піклується про дитину, а ОСОБА_2 останній раз бачила дитину 14.04.2025 року. Наразі веде антисоціальне життя, вживає наркотики, а після смерті батька дитини стала зловживати алкогольними напоями і перестала піклуватися про сина взагалі. Протягом останніх 2 років фінансово забезпечують дитину бабуся та тітка. Також позивач додала, що відповідач періодично нетривало із нею проживає, однак своєю дитиною не опікується.

Представник Служби у справах дітей Глибочицької сільської ради у судовому засіданні підтвердила, що відповідач дійсно не піклується про свого сина. Батько є загиблим військовослужбовцем, а виплати, які мають надходити на дитину витрачаються відповідачем на її розсуд, але не на дитину. Бесіди з ОСОБА_2 щодо належного виховання та утримання дитини не призвели до бажаного результату. Також повідомила, що ще за життя батько дитини звертався до служби щодо вжиття заходів до матері з метою змінити свою поведінку та ставлення до дитини, оскільки батьківські обов`язки останньою не виконувались.

Відповідач у судові засідання не з`являлась. Поштові відправлення повернулися від останньої до суду неврученими (а.с. 114-117). Про наявність судового проваження остання обізнання, оскільки нею подавалась заява процесуального характеру (а.с. 120-121).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 118).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який 13.11.2023 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області було розірвано (а.с. 15-16). Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (звор. стор. а.с. 13).

Позивач є бабусею відповідача, що підтверджується рядом документів (а.с. 8-11) та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25) разом із ОСОБА_3 (а.с. 24). Місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_2 (звор. стор. а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер унаслідок вибухової травми під час військових дій (а.с. 22).

У матеріалах справи також містяться акти обстеження умов проживання, проведення оцінки рівня безпеки дитини (звор. стор а.с. 16-21, звор. стор а.с. 25-26).

27.02.2025 року рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області було затверджено висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому орган місцевого самоврядування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина (а.с. 133-134).

Суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно сина, який є малолітньою дитиною, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує останнього матеріально, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки у судовому засіданні учасники справи не заперечували проти заочного рішення суду, суд вважає за можливе ухвалити таке рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК, ст. ст. 7, 150, 155, 164-167, 180-182, 191, 243, 244 СК України, ст. 60 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_7 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено та підписано 04.07.2025 року.

Суддя О. М. Дубовік