Єдиний унікальний номер 341/858/25
Номер провадження 2/341/532/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Аннишина С.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Сегін І.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Лисенко О.С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №23.03.2024-100000078 від 23.03.2024 у розмірі 19 621,93 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що між ОСОБА_1 23.03.2024 укладено Кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 9000,00 грн на строк 70 днів з процентною ставкою 1,35% за один день користування кредитом. Комісія за надання кредиту - 15% від суми кредиту та становить 1350,00 грн. Неустойка нараховується 90 грн за кожен день невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу обумовлені Договором кредитні кошти.

В свою чергу ТОВ ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, на утворилась заборгованість у розмірі 19621,93 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8743,61 грн, заборгованості за процентами в розмірі 8088,32 грн, заборгованості по комісії в розмірі 1 350,00 грн, неустойки в розмірі 1 440,00 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача і, відповідно причиною звернення ТОВ «Споживчий центр» за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 20 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03 червня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву, за змістом якого не заперечує щодо сплати тіла кредиту, визнає цей борг та готовий його сплатити. Щодо відсотків, штрафу та пені, посилаючись на статті 3, 509,551 ЦК України, вважає, що сума по сплаті відсотків за користування кредитом є завищена, оскільки зобов`язання мають відповідати принципу співмірності відподальності. Посилається на Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та Постанову НБУ №42 від 03.03.2022, згідно з якими у період дії воєнного стану нарахування пені та штрафних санкцій обмежено або заборонено. Справу просив розглядати без його участі.

Того ж дня відповідач скерував додаткові пояснення, згідно якими повідомляє, що ним направлено звернення до ТОВ «Споживчий центр» з проханням про реструктуризацію кредитної заборгованості та врегулювання спору в досудовому порядку.

11 червня 2025 року відповідач через підсистему «Електронний суд» скерував додаткові пояснення, згідно яких просить суд врахувати його матеріальний стан та обставини в країні, що склалися у зв`язку з введенням воєнного стану. Просить врахувати правову позицію Верховного Суду у подібних справах, де суд визнав неприйнятними випадки стягнення завищених штрафних санкцій у споживчому кредитуванні, особливо в ситуаціях, коли договір укладено шляхом приєднання, і позивач фактично не мав можливості вплинути на його умови. Просить суд надати можливість погашення тіла кредиту в розмірі 9000,00 грн частинами у розумний строк, відмовити у задоволенні вимог позивача в частині нарахованих штрафних санкцій, пені , відсотків.

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився. В позовній заяві розгляд справи просив проводити без його участі. Інших заяв та клопотань не подавав.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Просив справу розглядати без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини.

23 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23.03.278 (надалі по тексту Договір).

Договір укладено шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), невід`ємною частиною якого є Заявка на укладення кредитного договору та надання позичальником Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору (а.с.12-18).

Згідно з умовами Договору, ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти у розмірі 9 000,00 грн строком на 70 днів (до 31.05.2024) із незмінною процентною ставкою 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надано кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана за наданням Кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1350,00 грн (а.с.16).

Вказані умови послідовно передбачені та погоджені відповідачем у Паспорті споживчого кредиту, Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявці на укладення кредитного договору, Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору (а.с.12-18).

Згідно із пунктом 3.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Відповідно до пункту 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту - банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .

Згідно із пунктом 4.3 Договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі відповіді від позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від позикодавця на номер телефону, вказаний при реєстрації.

Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку та підписано кожну окрему частину Договору (Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на укладення кредитного договору, Відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) Договору) шляхом використання одноразового ідентифікатора «Е935», що був надісланий смс-повідомленням відповідачу на його мобільний номер телефону, вказаний останнім у підписаному інформаційному повідомленні позичальника.

Умови Договору викладені в паспорті споживчого кредиту: тіло кредиту -9000,00 грн, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 1350,00 грн, загальні витрати за кредитом - 7536, 95 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь період користування - 16 536,95 грн (а.с.11,12). Також сторонами погоджено графік платежів.

Відповідно до квитанції Liqpay ID перераховано 9 000,00 грн за договором №23.03.2024-100000078 на картковий рахунок НОМЕР_2 . Час та дата платежу 23.03.2024 00:53 (а.с.19).

Згідно з довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №23.03.2024-100000078 від 23.03.2024, заборгованість ОСОБА_1 складає 8 743,61 грн основний борг, 8 088,32 грн проценти, 1350,00 грн комісія, 1 440,00 грн неустойка. Разом 19 621,930 грн (а.с.23).

Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Так, статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.04.2023 шляхом підписання Заявки, Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23.03.2024-100000078.

ОСОБА_1 у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із позивачем та підписано одноразовим ідентифікатором «Е935». Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на укладення кредитного договору, Відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) Договору.

Відтак, підписавши електронний кредитний договір, ОСОБА_1 добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Підписання, укладення договору та отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Споживчий центр» виконало в повному обсязі умови Договору надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, допустивши заборгованість, яка, згідно з розрахунком заборгованості поданим позивачем, складається з тіла кредиту - 8 743,61 грн, процентів 8 088,32 грн, комісії - 1350,00 грн, неустойки - 1440,00 грн.

Оскільки заборгованість ОСОБА_1 не погасив, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості з відповідача за тілом кредиту в сумі 8 743,61 грн та 1350,00 грн комісії..

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, суд виходить з такого.

Згідно частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до довідки розрахунку, ТОВ «Споживчий центр» здійснено нарахування процентів відповідачу за період з 23.03.2024 року по 31.05.2024, при цьому нарахування процентів поза строком дії договору позивачем не здійснювалося.

За умовами договору відповідач зобов`язався також сплатити відповідні проценти у погодженому розмірі за користування кредитними коштами.

Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (а.с.16).

Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України.

Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, не оспорював кредитний договір в частині або в цілому. Кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраного ним фінансової установи, а саме ТОВ «Сподивчий центр», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Крім того, підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту містить обов`язок повернення кредиту, сплату відсотків щомісячними платежами упродовж строку кредитування (а.с.11-12).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини 1 статті 3, частини 3 статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).

Разом з тим, ОСОБА_1 доказів про те, що умови договору порушують принцип добросовісності, чи призводять до істотного дисбалансу його договірних прав та обов`язків чи завдали йому шкоди, суду не надав.

Спростування розрахунку заборгованості, а також доказів, які свідчать про тяжкі життєві обставини, відповідачем не надано

Оскільки, сторони погодили порядок та строки виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо сплати відсотків за користування кредитом в сумі 8088,32 грн є правомірною та такою, що відповідає вимогам договору, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не погоджується із нарахованою позивачем неустойкою в сумі 1 440,00 грн з огляду на наступне.

Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки(штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних(боргових) зобов`язань, оскільки такі нараховані після укладення кредитного договору з 23.03.2024.

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 1 440, 00 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладенене, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту 8 743,61 грн, процентами за користування кредитом 8 088,32 грн, комісії - 1350,00 грн,, а всього на загальну суму 18 181,93 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ТОВ «Споживичий центр» до ОСОБА_1 задоволено частково, з останнього на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2 244 гривні 63 копійки із розрахунку: 18181,93*2422,40/19621,93.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,19, 259, 272-274, 279, 280,284,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №23.03.2024 -100000078 від 23.03.2024 в сумі 18181 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят одна) гривня 93 копійки.

В частині задоволення позовної вимоги щодо стягнення неустойки в сумі 1 440,00 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2244 (дві тисячі двісті сорок чотири) гривні 63 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження юридичної особи: 01032, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

СуддяСвятослав АННИШИН