Справа № 556/967/25
Провадження № 2-н/565/158/25
У Х В А Л А

04 липня 2025 року м.Вараш

Суддя Вараського міського суду Рівненської області Бренчук Г.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію на підставі п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

До Вараського міського суду Рівненської області за підсудністю надійшла заява ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 2 892,88 грн заборгованості за спожиту електроенергію.

Згідно із ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» представник останнього просить стягнути з ОСОБА_1 борг за фактичне споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 21 листопада 2024 року по 21 березня 2025 року.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1401624 від 21 травня 2025 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 30 січня 2016 року.

Із змісту ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що зазначеним законом регулюються, зокрема відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

У п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У Законі України «Про житлово-комунальні послуги» термін індивідуальний споживач вживається в такому значенні фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Заявником не подано доказів на підтвердження права власності ОСОБА_1 на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_1 був споживачем електроенергії за період з 21 листопада 2024 року по 21 березня 2025 року за вказаною адресою.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163, 165, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.352-355 ЦПК України.

Суддя Г.В.Бренчук