Справа № 444/3167/24
Провадження № 2/444/159/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

19 червня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретаря судового засідання Будзан Н.В.,

з участю представника відповідачки - адвоката Бардин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" через систему «Електронний суд» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року в розмірі 29247,07 грн., стягнення судових витрати в розмірі - 2 422, 40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі - 5 000,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що 14.02.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №600020835. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора SGH2422T. Зокрема, 14.02.2020 року 21:18:05 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.

Відповідно до п. 1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 22000 грн 00 коп. (двадцять дві тисячі грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах.

Відразу після вчинених дій Відповідача, 14.02.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №600020835 від 14.02.2020, становить 29247,07 грн., яка складається з наступного: 18680,99 грн. - заборгованість по кредиту; 10566,08 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 14.02.2022-01.07.2024.

Важливо зазначити, що згідно з матеріалами справи Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року.

31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній угоді Договір факторингу №28/1118 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.

31.12.2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 95 від 25.08.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 29 247,07 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29247,07 грн.

14.02.2022 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 14/02/2022-01 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 14.02.2022 за Договором факторингу № 14/02/2022-01 від 14.02.2022 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29247,07 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

Враховуючи наведене, Позивачем належним чином було доведено факт отримання кредитних коштів Відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення.

В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 600020835 від 14.02.2020 перейшло до Позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 29247,07 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 7 422,40 грн. : судовий збір - 2 422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 5000,00 грн.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором № 600020835 від 14.02.2020 року у розмірі 29247,07 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 31.10.2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 09:45 год. 03.12.2024 року (арк. спр. 87-88).

03.12.2024 року розгляд справи відкладено на 10:30 год. 30.01.2025 року (арк. спр. 101).

30.01.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву поданий представником відповідачки адвокатом Бардин М.Б. (арк. спр. 116-121). У відзиві представник зазначає, що відповідачка, перебуваючи в скрутних матеріальних умовах 14.02.2020 року уклала договір кредиту № 600020835 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 22000,00 грн. Цього ж дня вона отримала кредитні кошти на свій рахунок. Відповідно до умов договору вона почала виконувати взяті на себе зобов`язання і внесла першу плату. Представник вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню зокрема з таких підстав. По-перше, через відсутність зобов`язання у відповідачки перед позивачем відповідно до cт. 1082 Цивільного кодексу України. По-друге, через те, що через порушення порядку укладення договорів право вимоги за кредитним договором від 14.02.2020р. № 600020835 відповідачки з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача не перейшло. Позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 600020835, оскільки кредитний договір був укладений 14.02.2020, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору від 14.02.2020 № 600020835. У зв`язку із цим неможливо погодитись із твердженням позивача, що договір від 28.11.2018 «було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії», а саме 14.02.2020. На підставі того, що позивачем не надано необхідних і достатніх доказів переходу до нього прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 600020835, укладеним 14.02.2020 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» повинні бути залишені без задоволення.

По-третє, з часу останнього повідомлення від кредитора минули встановлені законом процесуальні строки на звернення до суду за захистом порушених чи оспорюваних прав. Після укладення кредитного договору 14.02.2020 до відповідачки не надходили повідомлення від кредитора, в тому числі і про переуступку права вимоги за кредитним договором № 200020835. Позовна заява до суду з позовною вимогою про стягнення боргу за договором подана 21.07.2024 згідно за фіксацією системи «Електронний суд». Тобто зі збігом більше 3-х років з часу виникнення права вимоги.

У зв`язку з наведеним, представник просить прошу відмовити в задоволенні позовних вимог.

10.03.2025 року позивачем подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до ОСОБА_2 . Строк дії Договору факторингу № 28/1118- 01 розпочинається від 28.11.2018 та діє до 31.12.2022 включно. Так, реєстр передачі прав вимоги укладено в рамках дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у відповідності до наступних редакцій. Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Звертає увагу, що згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору ... неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.». Право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості виникло у кредитора 24.04.2020 року та закінчилось 24.04.2023року. Таким чином, строк позовної давності щодо повернення коштів на момент подачі позовної заяви не закінчився. Оскільки позовна давність сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України.

Позивач просить врахувати додаткові пояснення та задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні під час розгляду справи, представник відповідачки щодо задоволення позовних вимог заперечив, підтримав викладені у відзиві доводи та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судове засідання не прибув, однак представником позивача в позовній заяві зазначено, що позивач просить розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника, та позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 14.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено Договір №600020835 (арк. спр. 16-17).

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » у зв`язку з укладенням 05 листопада 2016 року шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (арк. спр. 97).

Відповідно до п. 1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 22000 грн 00 коп. (двадцять дві тисячі грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах.

У п. 1.2. Договору зазначено, що кредит надається строком на 70 днів.

У п. 1.4. Договору вказано, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у наступному розмірі - 369,66 (триста шістдесят дев`ять цілих шістдесят шість сотих) відсотків річних від суми Кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми Кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався Кредит.

Відповідно до п. 1.6. Договору, графік платежів складається таким чином, що на дату кожного чергового платежу Позичальником підлягає поверненню частина наданого в користування тіла Кредиту та всі нараховані проценти за користування Кредитом.

Пунктом 1.7. Кредитного договору встановлено, що проценти за користування Кредитом, в розмірі передбаченому в п. 1.4. Договору, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, відповідно до суми Кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у Позичальника.

Згідно із платіжним дорученням від 14.02.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило зарахування коштів на платіжну картку відповідачки ОСОБА_2 через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 22 000 грн. (арк. спр. 23).

Відповідно до розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором за період з 14.02.2020 року по 24.04.2020 року, становить: 29247,07 грн. (арк.спр. 42-43).

Згідно з наданою позивачем Випискою заборгованості за Кредитним договором №600020835, станом на дату 01.07.2024 року заборгованість відповідачкою не погашена і становить 29247,07 грн. (18680,99 грн. прострочене тіло, 10566,08 грн. прострочені відсотки) (арк. спр. 39).

Звертаючись до суду із вказаним позовом ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зазначило, що право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року перейшло до товариства на підставі договорів факторингу.

З матеріалів справи встановлено, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року.

Згідно з укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2022 року (арк. спр. 40, 41).

Предметом договору факторингу №28/1118-01 є відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2. договору факторингу №28/1118-01 визначено, що «кредитний договір» - кредитний договір, укладений між Клієнтом і Боржником, права вимоги за яким відступаються, та який відповідає наступним критеріям: боржником за Кредитним договором виступає фізична особа та кредит не забезпечується заставою. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору факторингу).

У пункті 1.5. договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в Додатку №1 до цього договору.

Пунктом 4.1. передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №96 від 26.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» отримав право вимоги до ОСОБА_2 (зазначена під номером 1201) за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року на загальну суму 29247,07 грн. (арк. спр. 47-48).

З матеріалів справи встановлено, що 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №05/0820-01, зі строком дії до 04 серпня 2021 року (арк.спр.64-66).

Надалі ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включно.

Предметом даного договору факторингу є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п.2.1,4.1 договору факторингу).

У довідці, виданій первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №600020835/ФК від 21.06.2024 року зазначено, що 25.08.2020 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року, укладеного з ОСОБА_2 , ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (арк.спр. 54).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_2 (зазначена під номером 4911) за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року на загальну суму 29247,07 грн. (арк. спр. 59-60).

Крім того, 14.02.2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №14/02/2022-1, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року (арк.спр. 71-73, 62-63).

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, належить враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», на підставі договорів факторингу, які були укладені у 2018 році, 2020 та 2022 роках. Сам кредитний договір № 600020835 від 14.02.2020 року укладений після укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі №910/1755/19.

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно із пунктом 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Кредитний договір було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 14.02.2020 року, тобто вже після укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

Отже, вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_2 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, відтак сторони не могли передбачити, що 14.02.2020 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відсутнє право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором від 14.02.2020 року, так як, позивачем не доведено факт набуття ним права грошової вимоги до відповідачки за договором 600020835 від 14.02.2020 року.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги до відповідачки від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до кредитора - ТОВ «Таліон Плюс», відповідно не довів перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року належить відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому судові витраті, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №600020835 від 14.02.2020 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", юридична адреса: 01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, буд.4 А, офіс 10, .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 23.06.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.