Справа № 163/2477/24
Провадження № 2/163/53/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором №876764028 від 26.01.2021 в сумі 40296,81 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір № 876764028 від 26.01.2021 відповідач як позичальник уклала із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». За умовами кредитного договору відповідач на свою банківську картку НОМЕР_1 отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти в сумі 17 060,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Право вимоги до відповідача за цим кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу від 30.09.2024, укладеного із ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке у свою чергу набуло права вимоги до відповідача за укладеним із ТОВ «Таліон Плюс» договором факторингу від 04.08.2021, яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача на підставі укладеного із первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу від 28.11.2018 з подальшими додатковими угодами. Відповідач свого кредитного зобов`язання не виконувала, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 40296,81 гривень, з яких:8943,88 грн - заборгованість по кредиту, 31346,93 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 16 січня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Климович Т.Д. надала суду копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , відповідно до якого встановлено, що відповідач ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_3 . Також подала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що відповідач позовні вимоги визнає частково та не погоджується із сумою нарахованих відсотків поза межами строку кредитування. Вказала, що з врахуванням сплачених 10669 грн. в рахунок погашення заборгованості , до стягненню підлягає 7 107,52 грн. (17060+716,4 -10669).

Представник позивача подав додаткові пояснення, які фактично є відповіддю на відзив, в яких вказав, що розрахунки заборгованості проведені відповідно до умов договору та підтверджуються випискою з особистого рахунку. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

26.01.2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Відповідач з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір № 876764028 (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надає ОСОБА_4 кредитні кошти в розмірі 17 060,00 гривень на 30 днів від дати отримання кредиту ("Дисконтний період") (п.п.1.1., 1.2. Договору).

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.(п.1.3. Договору).

За користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов?язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 51,10 п?ятдесят одна цілих одна десята процентів річних, що становить 0,14 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (п.п.1.4., 1.4.1).

Такі ж умови щодо строку кредитуваннята відсотків передбачені у паспорті споживчого кредиту до Договору №876764028 від 26.01.2021 та ткі розрахунки відповідають графіку платежів, що є додатком №1 до Договору.

Перерахування кредитних коштів в сумі 17060,00 грн на банківський рахунок відповідача, який вона зазначила у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 26.01.2021, підтверджується наданою АТ «ТАСКОМБАНК» інформацією від 08.08.2024 за №3980/47.1-БТ та платіжним дорученням від 26.01.2021.

Відповідно до зробленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість ОСОБА_4 станом на 11.05.2021 становить 29592,61 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 8949,88 грн та несплачених відсотків в сумі 20 642,73 грн.

Право вимоги до ОСОБА_4 за указаним кредитним договором на суму заборгованості 29 592,61 грн відповідно до реєстру прав вимоги перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та подальших додаткових угод № 19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, №31 та №32 від 31.12.2022.

ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до ОСОБА_4 компанії «Онлайн Фінанс» на підставі укладеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та подальших додаткових угод №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 40296,81 грн.

Відповідно до зробленого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованість ОСОБА_4 станом на 30.05.2023 становить 40296,81 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 8949,88 грн та несплачених відсотків в сумі 31346,93 грн.

Також відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №3009/24 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40296,81 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому -передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», розрахунок ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та розрахунок заборгованості ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не відповідають один одному.

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало право вимоги за договором №876764028 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в сумі більшій ніж отримало від первісного кредитора.

З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» також встановлено, що відповідачем був здійснений платежі на суму 10669 грн, що зараховано було в погашення тіла кредиту на сумі 8110,12 грн та на погашення відсотків в сумі 2558,88 грн.

Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з відповідачем договору №876764028 від 26.01.2021.

Так, строк кредитування є 30 днів, з 26 січня 2021 року по 25 лютого 2021 року, що чітко визначено у п.1.2 договору.

Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту не додано.

Пункт 1.4 договору передбачає нарахування інших процентів у випадку користування кредитом понад строк договору, разом з тим очевидним є те, що в такому випадку сторони повинні погодити такий новий строк договору.

За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 25 лютого 2021 року, є безпідставним.

Право кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 25 лютого 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

При визначені суми заборгованості суд врахував відсоткову ставку 0,14% за один день користування кредитом, та зазначені первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відомості про здійснений відповідачем платіж в сумі 10669,00 грн та зарахував його в рахунок погашення заборгованості, а саме: по тілу кредиту: 8110,12 грн; по процентах: 2558,88 грн. Таким чином сума заборгованості за тілом кредиту становить 17060,00-8110,12=8949,88 грн, за відсотками (17060,00*0,14%) *30 =716,52 грн.

Оскільки заборгованість за відсотками відповідачем сплачена, сума сплачених відсотків перевищує суму, яка підлягала до стягнення з відповідача по відсотках, різницю слід зарахувати в суму погашення тіла кредиту, а саме 1842,36 грн. (2558,88-716,52), після чого сума заборгованості за тілом кредиту буде становити 17060 - 8110,12 - 1842,36 =7107,52 грн.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих і частково погашених відповідачем кредитних коштів.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 7107,52 грн.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 17,64 % таких вимог, що становить 427,31 грн.

До стягнення представник позивача також заявив 6000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження цих витрат надано суду: договір про надання правничої допомоги №0110/24 від 01.10.2024, додаткову угоду до Додоговору про надання правничої допомоги, укладені між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2024, протокол погодження вартості послуг від 01.10.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Представник відповідача заявила до стягнення з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, на підтвердження яких надала копії: договору № 107/24 про надання правничої допомоги, ордера на надання правничої правової допомоги, акту прийому-передачі виконаних робіт від 03.02.2025, квитанцію про оплати наданих послуг з правничої допомоги від 03 лютого 2025 року.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У цій справі суд вважає заявлений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу адвоката дещо завищеним, оскільки не відповідає критеріям обґрунтованості та реальності.

У зв`язку із цим та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, а саме: співмірність суми витрат зі складністю справи, яка з огляду на характер спірних правовідносин не є складною і розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; відповідність суми понесених витрат критеріям співмірності необхідних і достатніх витрат, реальності і розумності з урахуванням фактично наданих послуг з правової допомоги; значення справи для відповідача; часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру цих витрат навіть з урахуванням часткового задоволення позову та стягнення з позивача на користь відповідача 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, ураховуючи часткове задоволення позову та стягнення із кожної сторони судових витрат, на підставі цієї норми слід провести зустрічне зарахування таких витрат та до стягнення присудити відповідну різницю в сумі 2014,29 (3500 1058,40-427,31), яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 7 107 (сім тисяч сто сім) гривень 52 копійки заборгованості за кредитними договорами №876764028.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2014 (дві тисячі чотирнадцять) гривень 29 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Найменування позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; місцезнаходження - Україна, 01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4А, офіс 10; код - .

Ім`я відповідача ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий : суддя С.А. Шеремета