Провадження № 2/185/1491/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок спричинення йому моральної шкоди 150 000 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що працював на підприємстві відповідача. 03.03.2005 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок і він отримав травму. Первинним висновком МСЕК від 19.05.2005 року йому встановлено 20 % втрати професійної працездатності. 06.05.2021 року у позивача було виявлено низку професійних захворювань. Первинно-повторним висновком МСЕК від 11.06.2021 йому сукупно встановлено 65 % втрати професійної працездатності, з них повторно 30 % по травмі від 03.03.2005 року, 35 % за професійними захворюваннями. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги, а тому просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків 150 000 грн.

Ухвалою суду від 08.11.2024 року провадження по даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» Зігун В.Ю. надала відзив на позов, просила відмовити у його задоволенні. Щодо виробничої травми позивача внаслідок нещасного випадку 03.03.2005 року зазначила, що ОСОБА_1 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою 03.03.2005 р. за Актом № 14 від 07.03.2005 року. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Враховуючи викладене, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон № 1105-XIV у редакції, чинній на час заподіяння позивачеві моральної шкоди у зв`язку з настанням страхового випадку, згідно з яким обов`язок відшкодувати таку шкоду покладається на відповідне територіальне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, отже належним відповідачем по справі за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за травму 03.03.2005 року підтвердженою Актом №14 від 07.03.2005 року, є відповідне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області. Щодо професійних захворювань, зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази про настання будь-яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про допущення порушень з боку відповідача. Позивачем не надано жодних доказів про наявність постанови чи вироку суду про притягнення посадових осіб відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Враховуючи відсутність встановлених фактів порушення відповідачем законодавства про охорону праці є недоведений причинний зв`язок між виникненням хронічних захворювань та діями відповідача. Сама ж важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача - не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженню здоров`я. просила відмовити у покладені на відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у зв`язку з тим, що нею не було надано детального опису обсягу робіт виконаних адвокатом.

Представник позивача надав відповідь на позов, підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 09.01.2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

При цьому суд звертає увагу, що позовні вимоги у зв`язку із залученням співвідповідача не уточнювалися, тобто представник позивача заявив клопотання про залучення співвідповідача, однак не визначився з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не зазначив підстав стягнення моральної шкоди, розміру моральної шкоди який на його думку спричинений йому діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Шульга С.М. надала відзив на позов, де заперечувала проти позову.03.03.2005 року з позивачем стався нещасний випадок. Випискою з акту огляду МСЕК від 19.10.2005 позивачу було первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності, з повторним переоглядом 01.10.2006 року. Відповідно до виписки з протоколу № 5 від 14.12.2005 року засідання комісії з охорони праці виробничої філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Шахта імені Героїв Космосу» ОСОБА_1 за допущені порушення нормативних актів з охорони праці, встановлено ступінь вини 5 %. Постановою відділення ВД ФСС НВПЗ в м. Павлограді за № 5360 від 2006 року позивачу призначено страхові виплати, як потерпілому на виробництві. У 2006 році ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайоного суду з позовом про стягнення з ВВД ФССНВЗ моральної шкоди. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.11.2006 року позовну заяву ОСОБА_1 до ВВД ФССНВЗ задоволено частково та стягнуто в рахунок страхової виплати за моральну шкоду 5000,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.03.2007 року апеляційну скаргу ВВД ФССНВЗ відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.11.2006 року змінено, збільшивши суму стягнутої моральної шкоди до 8000,00 грн. Постановою ВДВС Павлоградського МРУЮ від 27.04.2007 року «Про відкриття виконавчого провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/6237 від 02.11.2006 року, виданого 12.04.2007 року Павлоградським міськрайонним судом про стягнення з ФСС на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 8000,00 грн. Постановою Начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ «Про закінчення виконавчого провадження» від 27.06.2007 року встановлено, що згідно розрахунку та розпорядження від 26.06.2007 року борг при примусовому виконанні виконавчого листа №2/6237 від 02.11.2006 року про стягнення з ВВДФССНВВ на користь ОСОБА_1 в сумі 8000,00 грн сплачено в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу первинно встановлена втрата працездатності випискою з акту огляду МСЕК від 19.10.2005, тобто право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення йому такої стійкої втрати працездатності - з 19.10.2005 . Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, у реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 працював на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Під час роботи на підприємстві відповідача 03.03.2005 року о 09.30 год. з позивачем стався нещасний випадок.

Актом про нещасний випадок на виробництві № 14 форми Н-1 встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 03.03.2005 року о 09.30 год., визначені його причини та встановлені особи що допустили порушення законодавства про охорону праці, в тому числі і ОСОБА_1 .

Випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії ДНА-02 № 07397 від 19.10.2005 року ОСОБА_1 первинно встановлено 20% втрати працездатності за трудовим каліцтвом акт №14 від 03.03.2005 року. Група інвалідності не встановлена.

29.11.2018 року позивач був звільнений за станом здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

06.05.2021 року начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, з якого вбачається, що ОСОБА_1 01.04.2021 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини м. Кривий Ріг встановлений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень; двобічний плечолопатковий періартроз; нейросенсорна приглухуватість.

Даним актом встановлені обставини виникнення хронічного професійного захворювання: працюючи гірником очисного забою на дільниці з видобутку вугіллі, виконував весь комплекс робіт по видобуванню вугілля, згідно технологічного процесу. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин не завжди є можливість встановлення систем вентиляції, пилоподавлення підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці. Внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору. Причинами виникнення хронічного професійного захворювання є вміст пилу, важкість праці та перевищення рівню шуму. через неефективність роботи системи вентиляції, кондиціювання повітря, захисних виробів, механізмів, засобів індивідуального захисту у результаті виконання робіт, пов`язаних із фізичним перенавантаженням , в умовах запиленості повітря робочої зони та підвищеного рівня шуму.

Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки 12ААА № 063041 від 11.06.2021 року ОСОБА_1 первинно-повторно встановлено 65% втрати працездатності сукупно: повторно 30 % - за травмою від 03.03.2005, акт № 14 від 07.03.2005; первинно 15% - ДФА; первинно 15 % - ХОЗЛ; первинно 5 % - приглухуватість. Встановлена 3 група інвалідності.

Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки 12ААА № 065449 від 15.04.2022 року ОСОБА_1 повторно встановлено 65 % втрати працездатності сукупно: 30 % - за травмою від 03.03.2005, акт № 14 від 07.03.2005; 15% - ДФА; 15 % - ХОЗЛ; 5 % - приглухуватість. Зазначено про потребу у постійному медикаментозному лікуванні, стаціонарне лікування.

Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки 12ААА № 143597 від 07.06.2024 року ОСОБА_1 повторно встановлено 65% втрати працездатності сукупно: 30 % - за травмою від 03.03.2005, акт № 14 від 07.03.2005; 15% - ДФА; 15 % - ХОЗЛ; первинно 5 % - приглухуватість. Зазначено про потребу у постійному медикаментозному лікуванні, стаціонарне лікування.

Щодо моральної шкоди за трудовим каліцтвом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Павлоградського міськрайонного суду з позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Павлограді, де посилався на те, що 03.03.2005 року з ним стався нещасний випадок на виробництві і йому було спричинено тілесне ушкодження. 19.10.2005 року висновком МСЕК йому встановлено 20 % втрати працездатності, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача моральну шкоду 15 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.11.2006 року позовну заяву ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Павлограді задоволено частково та стягнуто в рахунок страхової виплати за моральну шкоду 5000,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.03.2007 року апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Павлограді відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.11.2006 року змінено, збільшивши суму стягнутої моральної шкоди до 8000,00 грн.

Постановою ВДВС Павлоградського МРУЮ від 27.04.2007 року «Про відкриття виконавчого провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/6237 від 02.11.2006 року, виданого 12.04.2007 року Павлоградським міськрайонним судом про стягнення з ФСС на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 8000,00 грн.

Постановою Начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ «Про закінчення виконавчого провадження» від 27.06.2007 року встановлено, що згідно розрахунку та розпорядження від 26.06.2007 року борг при примусовому виконанні виконавчого листа №2/6237 від 02.11.2006 року про стягнення з ВВДФССНВВ на користь ОСОБА_1 в сумі 8000,00 грн. сплачено в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 210/3177/17 визначено, що право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений період стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду соціального страхування чи за рахунок роботодавця). Тобто від дати встановлення стійкої втрати працездатності вперше залежить, яка особа має відшкодовувати заподіяну працівнику моральну шкоду. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 (зі змінами та доповненнями) надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Тобто, спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» , повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу первинно встановлена втрата працездатності випискою з акту огляду МСЕК від 19.10.2005, тобто право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення йому такої стійкої втрати працездатності - з 19.10.2005. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, у реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17.

Отже позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині стягнення моральної шкоди за трудовим каліцтвом задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди за професійним захворюванням.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Пунктами 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 (1-рп/2004) визначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Позивачу первинно було встановлена втрата професійної працездатності за професійними захворюваннями 11.06.2021 року. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 210/3177/17.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд не може погодитись із запереченнями ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», який вважає не доведеним, факт спричинення моральної шкоди саме з вини відповідача, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 70 000 грн., в іншій частині відмовити.

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так після цієї дати чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. (Постанова Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21)

У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню без з утримання податку та обов`язкових платежів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській областіпро відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 700 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», , Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, 7, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26.

Суддя С. Г. Юдіна