Провадження №: 2/336/1698/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що з 02.08.1999 року працював у Комунальному закладі (КЗ) «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради на посаді тренера-викладача з веслування. Наказом директора цього закладу від 01.11.2023 року № 16-К був звільнений з посади у зв`язку із скороченням штату працівників - за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи наказ про звільнення незаконним, звернувся до суду. Позивач вказав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2024 року (справа № 336/12115/23) визнано протиправним та скасовано наказ Комунального підприємства «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради від 01.11.2023 року № 16-К про звільнення з посади тренерів-викладачів з веслування на байдарках та каное та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 46 431 грн. 38 коп. З його змісту видно, що рішення підлягає негайному виконанню. Проте, як вказав позивач, йому прийшлося звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання цього рішення. Не зважаючи на наявність судового рішення та виконавчого листа, відповідач не видав йому наказ про поновлення на роботі, запис в трудовій книжці не про поновлення на роботі не здійснив, до роботи не допустив. Відповідач наказом від 05.10.2024 року № 14-К «Про призупинення дії трудових відносин з тренером-викладачем ОСОБА_1 » призупинив дію трудових відносин з позивачем - без збереження заробітної плати з 05.10.2024 року на весь час дії правового режиму воєнного стану. У наказі в якості підстави призупинення дії трудових відносин вказано наступне: «У зв`язку з тим, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/12115/23 про відшкодування коштів ОСОБА_1 неможливо виконати, так як ОСОБА_1 не бажає виконати процедуру поновлення на роботі, отримання коштів та не надає свої банківські реквізити». Як зазначив позивач, цей наказ він отримав по пошті лише 27.01.2025 року (понад 90 днів після ухвалення наказу. Позивач, посилаючись на те, що приписи статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачають право роботодавця призупинити дію трудового договору у зв`язку із збройною агресією проти України при умові, що роботодавець не може надати роботу працівнику, забезпечити належні умови праці, а працівник не може виконувати роботу, вважає, що відповідач не мав достатніх підстав для видачі оскаржуваного наказу про призупинення дії трудового договору з ним, оскільки були відсутні обов`язкові для цього умови, а саме абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи, у наказі не вказано конкретний строк призупинення дії трудового договору, а також мало місце ухиляння роботодавця від виконання судового рішення про поновлення його на роботі. Вважаючи цей наказ необґрунтованим та протиправним і таким, що порушує його трудові права, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради № 14-К від 05.10.2024 року про призупинення дії трудових відносин з тренером-викладачем ОСОБА_1 та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1211, 22 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2025 року відкрито провадження в цій справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 04.04.2025 року.

04.04.2025 року від представника позивача - адвоката Літвинець Ю.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його відпусткою та перебуванням за межами м. Запоріжжя. Розгляд справи відкладено на 06.06.2025 року.

06.06.2025 року справа не розглядалася у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальне провадженні. Судове засідання призначено на 07.07.2025 року.

07.07.2025 року в судове засідання з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Зокрема, відповідач був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав.

Суд вважає можливим розглянути справу в даному судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази у їх сукупності судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 02.08.1999 року, а саме, працював у Комунальному закладі (КЗ) «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради на посаді тренера-викладача з веслування. Це підтверджено копією трудової книжки позивача (запис № 11).

Згідно запису у трудовій книжці № 12 був звільнений з посади у зв`язку із скороченням штату працівників - за п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 16-К від 01.11.2023 року). Вважаючи наказ про звільнення незаконним, звернувся до суду. Позивач вказав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2024 року (справа № 336/12115/23) визнано протиправним та скасовано наказ Комунального підприємства «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради від 01.11.2023 року № 16-К про звільнення з посади тренерів-викладачів з веслування на байдарках та каное та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 46 431 грн. 38 коп. З його змісту видно, що рішення підлягає негайному виконанню. Проте, як вказав позивач, йому прийшлося звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання цього рішення. Не зважаючи на наявність судового рішення та виконавчого листа, відповідач не видав йому наказ про поновлення на роботі, запис в трудовій книжці не про поновлення на роботі не здійснив, до роботи не допустив, необхідні виплати не здійснив. Відповідач наказом від 05.10.2024 року № 14-К «Про призупинення дії трудових відносин з тренером-викладачем ОСОБА_1 » призупинив дію трудових відносин з позивачем - без збереження заробітної плати з 05.10.2024 року на весь час дії правового режиму воєнного стану. Як зазначив позивач, цей наказ № 14-К від 05.10.2024 року він отримав по пошті лише 27.01.2025 року (понад 90 днів після ухвалення наказу). Дата надходження копії наказу № 14-К підтверджується письмовими доказами: копією конверту та довідки щодо перевірки статусу відстеження поштового відправлення.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується відпрацювати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язані виплачувати працівникам заробітну плату та забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою.

Відповідно до статті 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Згідно пункту 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі закон №2136-ІХ).

Відповідно до п. п. 5 п. 1 ст. 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно пункту 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану `главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»(далі закон №2136-ІХ).

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХтакож можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною 1 статті 13 Закону № 2136-ІХ визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Разом з тим, як вбачається з аналізу положень частини 1 статті 13 Закону № 2136-ІХ, таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Водночас, таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №149/1089/22 (провадження №61-292св23).

Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору, відтак першочерговим для суду є встановити можливість або відсутність такої можливості у роботодавця надати роботу працівнику.

В матеріалах справи наявна копія наказу Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради № 14-К від 05.10.2024 року про призупинення дії трудових відносин з тренером-викладачем ОСОБА_1 . У цьому наказі в якості підстави призупинення дії трудових відносин вказано наступне: «У зв`язку з тим, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/12115/23 про відшкодування коштів ОСОБА_1 неможливо виконати, так як ОСОБА_1 не бажає виконати процедуру поновлення на роботі, отримання коштів та не надає свої банківські реквізити».

Таке формулювання у наказі підстав для призупинення трудових відносин суперечить положенням частини 1 статті 13 Закону № 2136-ІХ - щодо наявності умов, які б свідчили про небажання та неможливість працівника виконувати роботу, та про відсутність у роботодавця можливості надати роботу. Відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо можливість або відсутність такої можливості надати роботу працівнику.

Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї письмових доказів: копії рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2024 року (справа № 336/12115/23), згідно якого визнано протиправним та скасовано наказ Комунального підприємства «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради від 01.11.2023 року № 16-К про звільнення з посади тренерів-викладачів з веслування на байдарках та каное ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 46 431 грн. 38 коп. та рішення допущено до негайного виконання; копії виконавчого листа на виконання цього судового рішення, виданого 31.05.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 бажав приступити до роботи після поновлення його на посаді, проте не зміг цього зробити по причині ухиляння роботодавця від виконання судового рішення.

Крім того у наказі № 14-К від 05.10.2024 року про призупинення дії трудових відносин з тренером-викладачем ОСОБА_1 у підставах призупинення дії трудових відносин зазначено наступне: «так як ОСОБА_1 не бажає виконати процедуру поновлення на роботі», проте будь-яких доказів щодо надсилання ОСОБА_1 будь-яких пропозицій з боку роботодавця з приводу «процедури поновлення на роботі» відповідач не надав.

Суд погоджується з думкою позивача, що оскаржуваний наказ про призупинення дії трудового договору відповідачем видано за відсутності дійсних та достатніх причини призупинення дії трудового договору, оскільки зазначений наказ не містить інформації про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки. За таких обставин суд дійшов висновку, що наказ Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради № 14-К від 05.10.2024 року про призупинення дії трудових відносин з тренером-викладачем ОСОБА_1 має протиправний характер а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211, 22 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Керуючись наведеним та ст.ст. 76-81, 89, 141, 264-265, 279, 354, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудових відносин задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради № 14-К від 05.10.2024 року про призупинення дії трудових відносин з тренером-викладачем ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради судовий збір у сумі 1211, 22 грн.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються такі відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; тел. НОМЕР_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Комунальний заклад «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради; ; знаходиться за адресою: 70500, Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Шевченка, буд. 71; тел. ; ел. адреса:

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

07.07.25