Справа № 467/836/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2025 року представник позивача адвокат Охременко А.В. через підсистему «Електронний суд» направив до Арбузинського районного суду Миколаївської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Оскільки вказана позовна заява не відповідала вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, то ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху і запропоновано не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані у ній недоліки, у спосіб, що у ній же і визначений.

04 липня 2025 року адвокат Охріменко А.В., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 направив через підсистему «Електронний суд» уточнену позовну заяву разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Зокрема, послався на те, що позивач не має змоги сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі, так як має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку виховує і забезпечує самостійно, не отримує допомоги від батька дитини і перебуває у скрутному матеріальному становищі.

За таких обставин адвокат просив віднести судові витрати на рахунок відповідача, а позивача звільнити від сплати судового збору з огляду на її майновий стан.

До клопотання адвокат додав копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , що видане 24.11.2021 року Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Вирішуючи заявлене клопотання, суддя виходив із такого.

Відповідно до положень абзацу першого частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом із цим, згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За положеннями ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначені норми закріплює дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться у безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі.

З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків у банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.

У цій ситуації суддя звертається до правової позиції викладеної в ухвалі Верховного Суду від 15 липня 2024 року у справі № 917/1920/21, щодо доказів, якими можуть бути підтверджено наявність майнового стану сторони, а саме: що положення статей Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява № 71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява № 73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд у постановах від 21 жовтня 2022 року у справі № 905/1059/21 та від 30 листопада 2022 року у справі № 905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (див. ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі № 757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі № 914/1147/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1429/19, від 06.06.2021 у справі № 922/1775/19 та інші)».

Отже, аналіз положень Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану.

Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, які підтверджують у сукупності на визначений конкретний період майновий стан особи.

У даному випадку на підтвердження матеріального стану позивача адвокат надав лише свідоцтво про народження дитини.

Проте, суддя відмічає, що сам по собі факт наявності на утриманні неповнолітньої дитини ще не вказує на вкрай скрутне матеріальне становище особи.

Має бути доведено, що особа не має доходу, що, зокрема, можливо підтвердити довідкою органу ДПІ про відсутність доходів за попередній рік. Або ж має незначний дохід, розмір якого не дозволяє їй сплатити судовий збір так чином, аби позбавити себе засобів до існування.

Крім цього, мають бути подані достатні докази, що сторона не отримує інші види доходів, аніж заробітна плата, у тому числі й не має майна на праві власності.

При цьому, слід вказати, що суд вправі звільнити сторону, у якої є дитина віком до 14 років від сплати судового збору, якщо буде доведено, що інший з батьків ухиляється від сплати аліментів.

Будь яких доказів такого ухилення адвокат до свого клопотання не додав.

Та й навіть якщо й буде доведено факт ухилення від сплати аліментів іншим з батьків, то це саме по собі також не підтверджує скрутне матеріальне становище.

Позаяк, сторона має бути вкрай істотно обмежена в отриманні матеріальних благ і не володіти ними у такій мірі, аби не мати змоги виконати вимоги закону у частині сплати судового збору за звернення до суду.

При цьому, відсутність достатнього доходу має бути підтверджена доказами, бодай, довідкою про відсутність доходу/пенсії/інших видів виплат.

У цій ситуації адвокат вказує про скрутний матеріальний стан позивача підтверджує його лише свідоцтвом про народження дитини.

Будь яких інших доказів, із числа вказаних вище не надає. І не доведено, що сторона та /або її представник були позбавлені змоги отримати такі докази, у тому числі й завити клопотання про продовження процесуального строку (протягом якого судом постановлено усунути недоліки позовної заяви), у разі, якщо строк отримання доказу перевищує встановлений судом строк для усунення недоліків.

Фактично, адвокат лише на підставі власних слів просить звільнити позивача від сплати судового збору, у той час, як зобов`язаний згідно закону надати про це достатню кількість доказів.

А як було вказано вище, сам по собі факт наявності дитини не вказує на скрутний матеріальний стан сторони.

Стосовно позиції адвоката про покладення судового збору на відповідача, то слід вказати, що розподіл судових витрат відбувається за правилами ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог.

Тому, покладати на відповідача судовий збір без достатніх правових підстав для цього суперечитиме вимогам закону.

Відповідно, слід дійти висновку про недоведеність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Адже, безпідставне звільнення сторони від сплати судового збору призведе до порушення принципу процесуальної рівності сторін.

Відтак, закон вимагає ретельної перевірки доказів скрутного матеріального стану, що у цій ситуації є недоступним для судді через значний брак відповідних доказів і відомостей.

Як наслідок, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити з мотивів, що наведені вище.

Отже, слід дійти висновку, що позивач не усунула недоліки позовної заяви, а тому вона має бути повернута на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 177, 185, 258-261 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала в силу ч.2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ірина Явіца