Провадження № 2/127/3922/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортного пригоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортного пригоди. Позов мотивовано тим, що 30.06.2023 року в м. Вінниця на перехресті вулиць 600-річчя -Хмельницьке шосе, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч та під час порушення знаку переваги руху або червоного світла, здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda СХ-5, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дана дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом). Як вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.06.2023 р. воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» - Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортний засіб «Б» - Mazda СХ-5, державний номерний знак НОМЕР_3 , зазначено у відповідних пунктах дату та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у схемі ДТП. За змістом Європротоколу встановлено обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду, а саме в графі 12 обставини, зазначено щодо порушення Правил дорожнього руху транспортним засобом «А» - Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_1 п. 13 - під час повороту ліворуч та п. 17 - під час порушення знаку переваги руху або червоного світла, що і стало причиною даної дорожньо - транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу марки Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_4 , застраховано в Українська пожежно-страхова компанія, відповідно до полісу № ЕР обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_1 є власником автомобіля Mazda СХ-5, державний номерний знак НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 . ОСОБА_1 звернувся до ПРСЦ ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду як власник пошкодженого автомобіля, а також надав заяву на виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів. Страховою компанією було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 80 000 гривень. 05.07.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз МЮ України з заявою на проведення транспортно - товарознавчого дослідження відповідно до вимог ст.ст. 102, 106 ЦПК України з метою звернення до суду з відповідним позовом щодо відшкодування шкоди. 12.07.2023 року відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу Mazda СХ-5 , державний номерний знак НОМЕР_3 та був складений відповідний акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість). Зазначений акт було складено та підписано експертом Базалицьким В.С., позивачем ОСОБА_1 . Винуватуць в ДТП ОСОБА_2 який був повідомлений про огляд автомобіля експертом, однак на огляд не з`явився. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно - товарознавчого дослідження № 4192/23-21, складеного 20.07.2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda СХ-5 , державний номерний знак НОМЕР_2 з врахуванням вартості пошкодженого ТЗ, складав 343 027,59 грн. Оскільки вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, тому із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром матеріального збитку та отриманим страховим відшкодуванням. За таких обставин, саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром матеріального збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з наведеним, позивач просить суд позовні вимоги щодо стягнення з відповідача матеріального збитку в розмірі 263 027,59 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) задовільнити. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача 3441,31 грн. витрат понесених в зв`язку з проведенням експертизи від 20.07.2023 року № 4192/23-21, що підтверджуються відповідною квитанцією № 0.0..1 від 12.07.2023 року. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 20 000грн. у відшкодування моральної шкоди, яку обгрунтовує тим, що позивач нервував внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, і пошкодження його автомобіля, втрати можливості використовувати автомобіль, як в професійному так і в особистому житті, суттєвої втрати автомобілем товарного вигляду, витрачанням часу для вирішення питань щодо ремонту автомобіля, відмовою винної особи в досудовому врегулюванні спору та необхідності відновлення порушених прав. Просить Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 263027,59гривень, витрат понесених в зв`язку з проведенням транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 3441,31 гривень, завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. та судовий збір в розмірі 2830,27 гривень.

Ухвалою суду від 11.10.2023року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

22.02.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.04.2024 року провадження по справі зупинено та призначено судову автотоварознавчу експертизу.

15.05.2024 року ухвалою суду провадження по справі відновлено для вирішення клопотання експерта.

04.09.2024 року провадження по справі зупинено та призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 11.12.2024року провадження по справі відновлено для вирішення клопотання експерта.

16.01.2025 року ухвалою суду повторно направлено на виконання ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2024року, провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року провадження по справі відновлено.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Mazda CX-5 д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

30.06.2023 року в м. Вінниця на перехресті вулиць 600-річчя -Хмельницьке шосе, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч та під час порушення знаку переваги руху або червоного світла, здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda СХ-5, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дана дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом).

З набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011 р. яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо- транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Згідно п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо- транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо- транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Як вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.06.2023 р. воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» - Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортний засіб «Б» - Mazda СХ-5 , державний номерний знак НОМЕР_3 , зазначено у відповідних пунктах дату та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у схемі ДТП.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, Європротокол або Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.06.2023 року, яке складене учасниками дорожньо - транспортної пригоди, відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню.

За змістом Європротоколу встановлено обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду, а саме в графі 12 обставини, зазначено щодо порушення Правил дорожнього руху транспортним засобом «А» - Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_1 п. 13 - під час повороту ліворуч та п. 17 - під час порушення знаку переваги руху або червоного світла, що і стало причиною даної дорожньо - транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу марки Mercedes-Benz Е220, державний номерний знак НОМЕР_4 , застраховано в Українська пожежно-страхова компанія, відповідно до полісу № ЕР обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно заяви про страхове відшкодування від 06.07.2023року ОСОБА_1 звернувся до ПРСЦ ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 80000,00грн.

22.09.2023 року ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 80 000,00 грн, що підтверджується довідкою про рух коштів та не заперечувалося позивачем в судовому засіданні.

Згідно із висновком експерта за результатами проведення транспртно товарознавчого дослідження № 4192/23-21 від 20.07.2023року, виконаного експертом ВВ КНДІСЕ Базалицьким В.С. на замовлення позивача ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda CX-5, р.н. НОМЕР_3 , з врахуванням вартості пошкодженого ТЗ, складав 343 027,59грн.

Таким чином, враховуючи вартість матеріального збитку, виплату страховиком суми страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди та страховою виплатою у сумі 263 027,59 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою ( п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Суд зазначає, що спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: 1) межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); 2) вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); 3) відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; 4) шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; 5) згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, розмір страхового відшкодування, яке сплачує страховик за Полісом, не завжди дорівнює фактичному розміру завданої шкоди та, в тому числі, обмежується вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (у випадку наявності).

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Отже, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 Цивільного кодексу України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Таким чином, позивач має право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Відповідно до висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18), якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт.

Згідно із висновком експерта за результатами проведення транспртно товарознавчого дослідження № 4192/23-21 від 20.07.2023року, виконаного експертом ВВ КНДІСЕ Базалицьким В.С. на замовлення позивача ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda CX-5, р.н. НОМЕР_3 , з врахуванням вартості пошкодженого ТЗ, складав 343 027,59грн.

Відповідач заперечував проти стягнення з нього різниці, визначеної відповідно до вказаного висновку, посилаючись, що якщо ремонт автомобіля будо здійснено, будь яка оцінка не може прийматись судом до уваги, значення мають лише первинні документи, якими підтверджуються витрати на ремонт.

Ухвалою суду від 16.01.2025року, вирішуючи клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи, ОСОБА_1 було зобов`язано надати на першу вимогу експерта автомобіль Mazda CX5 р.н. НОМЕР_3 для проведення огляду.

25.04.2025 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку за результатами проведення судової транспортно товарознавчої експертизи № 103/25-26 від 23.04.2025року.

З мотивації повідомлення про неможливість надання висновку, вбачається, що після проведення технічного огляду об`єкта дослідження автомобіля Mazda CX5 р.н. НОМЕР_3 , було встановлено, що автомобіль на момент технічного огляду 04.04.2025 року знаходиться в відремонтованому, технічно справному, укомплектованому стані.

В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили, що транспортний засіб Mazda CX5 р.н. НОМЕР_3 , було відремонтовано, так як з часу ДТП пройшло багато часу, а позивачу ТЗ потрібен був для особистих потреб.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, (ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК України).

В постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 також наголошував, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, позивач самостійно обрав стратегію захисту своїх порушених прав у спосіб відшкодування шкоди на відновлення автомобіля, в процесі розгляду справи виявилось, що автомобіль відремонтований.

Частиною першою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із статтею 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Як передбачено статтею 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 615 від 28.11.2014, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Позивач не заявляв вимогу про відшкодування вартості відновлювального ремонту та не надав доказів на підтвердження розміру понесених витрат на здійснення відновлювання ремонту автомобіля, не обґрунтував, які пошкодження автомобіля відремонтовано, не надав жодного доказу про вартість відновлювального ремонту, що виникли у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а також не довів, що такі витрати перевищують суму страхового відшкодування, отриману ним від ПРСЦ ПрАТ «УПСК», тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди не доведені, відтак у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Крім того, відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

При цьому, за приписами ч.ч.1, 2 п.33.2 ст.33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Системне тлумачення положень пункту 33.2 статті 33 Закону та пункту 1.7 статті 1 Закону, дає підстави для висновку, що скласти спільне повідомлення про ДТП, за наявності умов, визначених пунктом 33.2 Закону, можуть лише водії транспортних засобів, які є забезпеченими в розумінні пункту 1.7 статі 1 Закону, тобто кожен із яких має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підстав для іншого тлумачення указані норми не дають.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 204/3413/16-ц, від 21 листопада 2018 року № 336/851/17 (провадження № 61-25433св18), від 20 лютого 2019 року № 490/6534/15-ц (провадження № 61-20933св18).

Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та є підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим.

Європротоколом можна скористатися при умовах, коли: у ДТП немає фізично постраждалих людей чи людей, які загинули; обидва учасники не мають претензій щодо вживання наркотичних, алкогольних або лікарських засобів; обидва учасники згодні з обставинами події; одна із сторін визнала свою провину; обидва учасники мають бути забезпечені полісами ОСАЦВ (автоцивілки); сума матеріального збитку не повинна перевищувати максимальний розмірів, затверджений Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

Якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

Отже, при оформленні європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим.

Згідно Постанови №108 від 30.05.2022року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000,00грн. на потерпілого.

Суд звертає увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач підписавши європротокол, діючи на власний розсуд, погодив виплату страхового відшкодування згідно з лімітом в сумі 80 000 грн. та отримав її, а тому положення ст.ст.1194 ЦПК України в даних правовідносинах застосуванню не підлягають, тобто відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 263027,59грн.

Тобто, за змістом вказаного узгодження ОСОБА_1 , під час складання разом із ОСОБА_2 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування в сумі 80000,00 грн та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до відповідача суперечить як попередній його поведінці, так і засадам розумності та диспозитивності.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 підписав вказане узгодження під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.

Враховуючи вище викидане суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Щодо вимог відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно саме позивачу, з яких міркувань виходив представник позивача, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

А тому в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Щодо понесених позивачем витрат на проведення оцінки майна, суд не вбачає підстав для їх стягнення відповідача, оскільки наданий позивачем висновок про оцінку не використовувався судом при ухваленні рішення у цій справі.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 49, 76-81, 84, 90, 141, 259, 263, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортного пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.07.2025 року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 .

Суддя: