Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/6205/24
Провадження №: 2/332/502/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В. за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у 2007 році познайомилася з відповідачем ОСОБА_2 . З того часу між сторонами склалися близькі стосунки. Однак, свої стосунки сторони вирішили не розголошувати, продовжували жити окремо один від одного. У 2008 році позивачка народила від відповідача сина, якого назвала ОСОБА_3 . При реєстрації народження сина запис про батька був здійснений зі слів матері, прізвище сина визначено ОСОБА_4 , за прізвищем матері, ім`я та по батькові батька дитини зазначені вигадані: ОСОБА_5 . Через деякий час стосунки між позивачем та відповідачем продовжилися, і у сторін народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини також записані зі слід матері: ОСОБА_7 . У подальшому позивач продовжила таємні стосунки зі відповідачем, народила ІНФОРМАЦІЯ_2 третю дитину сина, якого назвала ОСОБА_8 . Однак, оскільки потреби приховувати народження дитини вже не було, проте спільної заяви батьків про реєстрацію спільної дитини також не було, відомості про батька дитини записані зі слід матері. Однак, позивачка вказала правильними ім`я та по батькові батька дитини ОСОБА_9 , прізвище зазначила ОСОБА_4 . Після вказаних подій, оскільки діти почали потребувати батьківської турботи, яку позивач не могла самостійно забезпечити, то сторони вирішили почати шлюбні відносини та спільно проживати як чоловік та жінка однією сім`єю. У зв`язку з цим відповідач переселився до позивачки і проживає з нею по сьогоднішній день за адресою: АДРЕСА_1 . В ході спільного проживання позивачка народила від відповідача сина на ім`я ОСОБА_10 , батьком якого записаний ОСОБА_2 . Сторони 26.07.2024 уклали шлюб. Після одруження позивач розповіла відповідачу, що крім ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є також дітьми відповідача. Відповідач в усній формі визнає своїми дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Проте з невідомих причин юридично оформити відмовляється. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду та просила встановити батьківство ОСОБА_2 по відношенню до дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 28.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.

На адресу суду засобами поштового зв`язку 09.01.2025 надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , у якій він зазначає про визнання позову у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності.

Ухвалою суду від 27.05.2025 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду.

У судове засідання 01.07.2025 позивачка не з`явилася. У матеріалах справа наявна заява позивача про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився. У поданій заяві про визнання позову просив розглянути справу за його відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін та третіх осіб на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом було достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачка ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Воздвижівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області 02.12.2008. Батьком дитини у свідоцтві зазначений ОСОБА_7 (а.с. 18).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 11 жовтня 2024 року № 6 вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_12 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13.04.2023, ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 народила дитину ОСОБА_13 . Батьком дитини у свідоцтві зазначений ОСОБА_7 (а.с. 20).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 11 жовтня 2024 року № 1 вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_13 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 21).

Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Воздвижівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 12.11.2014. Батьком дитини у свідоцтві зазначений ОСОБА_15 (а.с. 22).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 11 жовтня 2024 року № 1 вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_14 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 23).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Воздвижівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 23.08.2017, підтверджений той факт, що позивачка ІНФОРМАЦІЯ_6 народила сина ОСОБА_16 . Батьком дитини зазначений ОСОБА_2 (а.с.24).

З довідки про склад сім`ї, складеної виконавчим комітетом Воздвижівської сільської ради 243.06.2024 № 128, встановлено, що громадянин ОСОБА_2 на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має таких склад сім`ї:, співмешканка ОСОБА_1 , син ОСОБА_14 , син ОСОБА_16 , падчерка ОСОБА_13 , пасинок ОСОБА_12 (а.с. 26).

Позивачка та відповідач 26 липня 2024 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданим Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.07.2024 (а.с. 25).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».

Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір відносно встановлення батьківства, а тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Позивачем клопотання про призначення експертизи не заявлялося. Крім того, інших належних доказів на підтвердження заявлених вимог, які б переконали суд у спорідненості відповідача з дітьми, суду не подано.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У правовому висновку, викладеному Верховним судом у постанові від 19.09.2018 по справі № 761/10732/16-ц, Верховний Суд зазначив про те, що враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатись об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, навіть у випадку визнання позову про визнання батьківства відповідачем.

Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20, засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, доходить переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позові позивачу відмовлено, тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 77-81, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя У. В. Блажко