Справа № 135/744/24
Провадження № 2-др/135/6/25
УХВАЛА

Іменем України

07.07.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ладижин Вінницької області заяву представника відповідачів адвоката Анісімової А.М. про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тростянецький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про виключення відомостей про батька,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тростянецький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про виключення відомостей про батька.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.06.2025 вказану позовну заяву залишено без розгляду.

20.06.2025 на адресу суду від представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Анісімової А.М. надійшла заява про компенсацію судових витрат, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500 грн та судові витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду в розмірі 494 грн. Крім цього, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн та судові витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду в розмірі 494 грн.

Заяву обґрунтовано тим, що 12.06.2025 Ладижинським міським судом Вінницької області винесена ухвала по справі №135/744/24, якою позовну заяву залишено без розгляду.

Зазначила, що зрозумівши, що позов є безпідставним і необґрунтованим, і у задоволені якого ОСОБА_1 буде відмовлено, його представником адвокатом Білою У.М. 12.06.2025 була подана заява про залишення позовної заяви без розгляду. А тому, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виключення відомостей про нього як батька є безпідставними та необґрунтованими.

У заяві вказано, що відповідно до п.3.1 Договору про надання професійної правничої допомоги №01/07-1 від 01.07.2024 укладеного між адвокатом Анісімовою А.М. та ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу попередньо складаються з витрат на ознайомлення з позовною заявою та підготовкою до підготовчого судового засідання. Згідно з Актом виконаних робіт №1 від 20.06.2025 укладеного між адвокатом Анісімовою А.М. та ОСОБА_2 адвокатом Анісімовою А.М. виконана, а ОСОБА_2 прийнята і оплачена робота на загальну суму 12 500 грн.

Відповідно до п.3.1 Договору про надання професійної правничої допомоги №01/10-1 від 01.10.2024 укладеного між адвокатом Анісімовою А.М. та ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу попередньо складаються з витрат за участь адвоката в судових засіданнях. Згідно з Актом виконаних робіт №1 від 20.06.2025 укладеного між адвокатом Анісімовою А.М. та ОСОБА_3 адвокатом Анісімовою А.М. виконана, а ОСОБА_3 прийнята і оплачена робота на загальну суму 4 500 грн.

07.07.2025 на адресу суду надійшли заперечення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білої У.М., відповідно до яких просила відмовити в задоволенні заяви про компенсацію судових витрат. Представник позивача не погоджується із заявленими вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки адвокат Анісімова А.М. представляла інтереси обох відповідачів одночасно, вони є родичами, мають спільну правову позицію у справі, а тому дії адвоката були уніфікованими для них обох. У двох окремих актах зазначено ідентичні дії, виконані в однаковий час, з однаковою вартістю, що дає підстави вважати, що заявлені витрати є подвійним нарахуванням оплати за одну й ту ж саму роботу. Враховуючи зазначене, представник позивача вважає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є явно завищеною та неспівмірною, оскільки відповідні витрати на правничу допомоги мають компенсуватися не механічно, а з урахуванням конкретних дій адвоката, їхньої обґрунтованості, складності та необхідності.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви.

Відповідачі та їхній представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів подала заяву, в якій просила заяву розглянути за відсутності відповідачів та їхнього представника, заяву підтримує в повному обсязі.

Дослідивши зміст заяви суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 12.06.2025 у справі №135/744/24, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білої У.М. про залишення позовної заяви без розгляду, задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тростянецький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про виключення відомостей про батька - залишено без розгляду.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із ч. 6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст.141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Відповідно до роз`яснень, які міститься у п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

При цьому, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яким надавалася б оцінка обґрунтованості заявлених позовних вимог, слушності доводів позивача.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації.

Разом з тим, заява представника відповідачів не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.

За таких обставин, заява про компенсацію судових витрат відповідача на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 44, 133, 141, 142, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідачів адвоката Анісімової А.М. про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тростянецький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про виключення відомостей про батька.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя