провадження № 2/208/67/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Кам`янського в складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельник Р.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, про усунення перешкод в праві користування квартирою та встановлення порядку користування квартирою, скасування відомостей про скасування реєстрації місця мешкання,-

в с т а н в и в:

1.Короткий зміст позовних вимог.

20.12.2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, про усунення перешкод в праві користування квартирою та встановлення порядку користування квартирою, скасування відомостей про скасування реєстрації місця мешкання, в якому просить суд:

- встановити порядок користування в квартирі АДРЕСА_1 , розташована на ІІ поверсі ІХ поверхневого будинку.

- у користування виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування одну кімнату 1-а, розміром 10, кв.м в квартирі АДРЕСА_1 , розташована на ІІ поверсі ІХ поверхневого будинку.

-усунути перешкоди ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , розташована на ІІ поверсі ІХ поверхневого будинку.

-скасувати відомості в інформаційній системі ДМС про зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 09.06.2023 року скасування реєстрації місця мешкання в квартирі по АДРЕСА_2 , розташована на ІІ поверсі ІХ поверхневого будинку.

2.Позиція позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, зазначає, що ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1995 року, яке видано Центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО "ПХЗ" згідно з Розпорядженням (Наказом) від 09 березня 1995 року за № 1961, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної, часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , вказане Свідоцтво було зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації міста Дніпродзержинська в Реєстровій книзі № 131 за реєстрованим № 21708. Позивач зазначає, що з 20.08.2013 року, зареєстрований в спірній квартирі АДРЕСА_1 . В спірній квартирі по факту проживає батько позивача та відповідачки.

Основний квартиронаймач ОСОБА_5 , який є людиною похилого віку, важко самостійно рухається по квартирі, потребує сторонього догляду, уваги та турбування. Позивач зазначає, що Відповідач по справі ОСОБА_3 не проживає із батьком, мешкає по АДРЕСА_4 .

Зазначає, що ОСОБА_3 чинить позивачу різного роду перешкоди, між ними напружені відносини, відповідач забороняє батьку спілкуватись з позивачем із метою заволодіти всією квартирою із корисливої мети, відповідач не впускає до квартири, незаконно скасувала офіційну реєтрацію через орган - Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради.

ОСОБА_3 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська із позовом "Про визнання, ОСОБА_1 особою, що втратила право користуванням житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку".

Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 06 грудня 2022 року по справі № 208/2466/22 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було повністю відмовлено.

ОСОБА_3 не погодилась із ухваленним Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська, подала Апеляційну скаргу, мотивуючи неправильністю встановлених обставин по суті її справи, що призвели до незаконного рішення суду. 13 квітня 2023 року Апеляційна скарга ОСОБА_3 була розглянута в Дніпровському апеляційному суді та рішення першої інстанції залишено без змін.

Дніпровський апеляційний суд у своїй Постанові від 13.04.2023 року до спірних правовідносин, які склались між ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_3 застосував житловий серветут.

ОСОБА_3 набула спільної часткової власності на квартиру на підставі Свідоцтва про право власності та 06 серпня 2021 року на підставі Договору дарування батька, а позивач ОСОБА_1 син квартиронаймача, набув право користуванням жилим приміщенням до 06 серпня 2021 року, як член сім?ї колишнього власника, яке по суті є серветутом.

Основним доводом визнання права користуванням квартирою його батька було те, що до суду позивачем ОСОБА_3 був наданий єдиний акт про не проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 16 від 03 травня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 не проживає в квартирі АДРЕСА_3 ?янське з серпня 2013 року по теперішній час. При цьому, суд зазначив, що батько сина ( ОСОБА_1 та сестри ОСОБА_3 ) до дня дарування частини квартири питання щодо втрати права на житло сина не ініціював.

Таким чином, згідно встановлених рішень судів, ОСОБА_1 набув право на користування квартирою - житловий сервітут, але користуватись квартирою не може, потрапити до квартири не має можливості, бо відповідачка ОСОБА_3 чинить перешкоди, ключи від квартири не надає, заборонила батьку спілкуватись з позивачем, зазначає, що має доступу до квартири.

ОСОБА_1 , заявляє до суду позовні вимоги щодо визначення порядку користуванням квартирою. Враховуючи, що відповідачем порушено його право вільного доступу до квартири, в нього виникла необхідність звернутись до суду для захисту та допомоги в реалізації його законного права.

3.Позиція відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив та письмові пояснення на позов, в якому зазначила, що вона позовні вимоги повністю не визнає, вважає, що вони є необґрунтованими та безпідставними, заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. Заперечення обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , донька ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла спадкове майно 1/5 (одну/п`яту) частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 син померлої ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 став спадкоємцем та набув спадкове майно 1/5 (однієї/п`ятої) частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 . 06 серпня 2021 року ОСОБА_5 , передав безоплатно у власність ОСОБА_3 , яка є його рідною донькою, нерухоме майно у вигляді (однієї другої) частини вище зазначеної квартири. Відповідач, зазначає, що набула права приватної спільної часткової власності. Зазначає, що позивач вселився в житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_10 всупереч волі співвласників і був відсутній понад встановлені строки без поважних причин він втратив право на житлову площу.

Відповідно співвласники у встановленому законом порядку звернулися до відповідного органу реєстрації, надали всі документи, що вимагає закон і здійснили дію, що відповідає вимогам закона, скориставшись своїм правом власників (співвласників) відповідно скасували реєстрацію ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач у встановленому законом порядку не оскаржував рішення Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради.

Акцентує увагу, що позивач будучи членом сім`ї попереднього власника спірної квартири, а саме будучи сином ОСОБА_5 із переходом права власності до нового власника ОСОБА_3 , втратив право користування спірної квартири, оскільки воно є похідним від прав власника членом сім`ї якої він не являється, а вирішення його позовних вимог обтяжує право власності нового власника, зокрема, користування і розпорядження своїм майном.

Вказує, що позивач користуючись своїм правом вводить суд в оману, бо спільно з батьком, а саме відповідачем ОСОБА_5 не проживав з серпня 2013 року і по теперішній час спільним побутом (господарством) не був по`язаний. Постійно мешкає з серпня 2013 року за адресою: АДРЕСА_5 .

Вказує, що позивач з моменту його реєстрації в спірній квартирі не проживав і не проживає та не надав доказів на підтвердження поважності причин не користування житлом.

Зауважує, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження створення йому перешкод у користуванні спірної квартири та проживання в ній. Подання заяви до органів Поліції та Прокуратури, на які посилається позивач, не підтверджує той факт, що ОСОБА_3 перешкоджає йому у користуванні спірною квартирою та проживанні в ній.

Недобросовісна поведінка позивача, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права ОСОБА_3 є формою зловживання правом.

На підставі відзиву та письмових пояснень просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_10 подала відзив на позов, в якому зазначила, що вона позовні вимоги повністю не визнає, вважає, що вони є необґрунтованими та безпідставними, заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. Заперечення обґрунтовано тим,що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 з серпня 2013 року і по теперішній час не проживає у спірній квартирі, спільного господарства з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не вів та не веде, і враховуючи те, що 06 серпня 2021 не був вже власником спірної квартири з цих підстав, позивач встатив право користуватися спірною квартирою, із переходом права власності до нового власника, бо права позивача на користування спірною квартирою було похідним від права колишнього власника, то його право припинилось у зв`язку зі зміною власника житла. Просить позовні вимоги залишити без задоволення.

4. Заяви, клопотання позивача, відповідачів, третіх осіб.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги позивача не визнають, посилаючись на підставі зазначені у відзиві на позов та письмові пояснення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 не з`явилась, надала до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 пояснили, що вони знаходяться у дружніх стосунках з ОСОБА_5 , зазначають, що ОСОБА_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ніколи не проживав, рідко заходить, допомоги не надає, про що їм розповідав особисто ОСОБА_5 . Доглядає за батьком та надає все необхідне для життя дочка ОСОБА_3 . Вказує, що ОСОБА_1 , мав постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_5 , яке придбали йому батьки для проживання.

5.Процесуальні дії по справі.

12 січня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

08 червня 2024 року ухвалою суду заяву відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

6.Фактичні обставини встановлені судом.

У судовому засіданні встановлено , що Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1995 року, яке видано Центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО «ПХЗ» згідно з розпорядженням (наказом) від 09 березня 1995 року № 1961, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві приватної спільної, сумісної, часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , дане свідоцтво було зареєстрована в БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 131 за реєстровим № 21708.

Відповідно до Технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , розташована на ІІ поверсі ІХ поверхового будинку та складається з 4 кімнат, кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору, вбудованої шафи та лоджії, загальною площею 77,2 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м. в тому числі.

Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 є уповноваженим власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 ..

Як вбачається з довідок № 001234924 від 13.06.2023 року та №001270598 від 25.01.2024 року виданих ТОВ «Оселя» в квартирі АДРЕСА_3 , зареєстровані з 06.12.1983 року ОСОБА_5 , він же є основним квартиронаймачем, з ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , як дочка квартиронаймача, з 09.09.1990 року ОСОБА_6 , як онука квартиронаймача.

З Договору дарування частини у праві приватної спільної часткової власності квартири вбачається, що ОСОБА_5 подарував 06.08.2021 року ОСОБА_3 належну йому частину квартири АДРЕСА_3 , про що приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. зробила реєстровий запис № 1900 та посвідчила цей договір.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 269369141 від 06.08.2021 року частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування частини квартири у праві приватної спільної часткової власності, номер запису про право власності № 43362379.

Відповідно до Акту № 16 від 03 травня 2022 року затвердженого директором ТОВ «Оселя», складеним та підписаним Комісією у складі техніка ОСОБА_14 , та діловода ОСОБА_15 , які обстежили квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та склали цей Акт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований в квартирі за цією адресою. Зі слів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та при опитування сусідів комісією встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не проживає в даній квартирі з серпня 2013 року по теперішній час, на даний час місце його проживання АДРЕСА_6 . Факт не проживання особи підтвердили сусіди квартири за адресою АДРЕСА_7 ОСОБА_12 , та АДРЕСА_8 ОСОБА_16 .

Відповідно до Акту без номера від 25.01.2024 року зазначено, власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 та у присутності свідків мешканців зазначеного будинку ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 , ОСОБА_17 складений про те, що за вищезазначеною адресою громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно не проживає в квартирі АДРЕСА_9 дому АДРЕСА_10 , починаючи з серпня 2013 року та по теперішній час.

Відповідно до Акту без номера від 27.01.2024 року складеного та підписано свідками ОСОБА_18 , кв. АДРЕСА_11 , ОСОБА_19 , кв. АДРЕСА_12 та ОСОБА_20 , кв. АДРЕСА_13 , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично зареєстрований разом з сім`єю з серпня 2013 року та по теперішній час за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до Акту № 5 від 24 січня 2024 року затвердженого директором ТОВ «Оселя», складеним та підписаним Комісією у складі техніка ОСОБА_14 , та діловода ОСОБА_15 , які обстежили квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та склали цей Акт про те, що в квартирі зареєстровані 3 особи: 1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , як кв.наймач, співвласник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , донька, та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 онука. Факт не проживання особи підтвердили сусіди квартири за адресою: АДРЕСА_7 ОСОБА_12 , та № 99 ОСОБА_17 .

Суд встановив, що Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спро: Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводськго району Кам`янської міської ради «про визначення особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, відмовлено повністю.

Відповідно до Постанови Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишено без задоволення.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина перша статті 358 ЦК України).

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів; (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 є уповноваженим власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач звернулась із заявою про зняття позивача ОСОБА_1 із зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою - АДРЕСА_3 .

Відповідно до вказаної заяви, відповідачем було знято позивача з реєстрації у квартирі за адресою - АДРЕСА_3 .

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язав діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 2 ст.319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 256 затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)».

Частиною 4 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстарції/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Пунктом 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», визначено що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

Згідно з пунктами 50, 61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, підставою зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла є подання останнім заяви установленої форми згідно з додатком 6, документа, що посвідчує особу (у разі особистого звернення) та документа, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Таким чином відповідно до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, відповідачі , як уповноважені власники житла, звернулись з заявою про ОСОБА_21 із зареєстрованого місця проживання за адресою - АДРЕСА_3 .

Згідно п. 69 «Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), про що зазначена посадова особа робить відповідний запис у заяві.

Посадова особа органу реєстрації у день звернення особи, її законного представника (представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту: приймає рішення про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання або про відмову у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи.

Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів.

Таким чином отримавши заяву від відповідачів, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради вчинив дії щодо зняття позивача з зареєстрованого місця проживання у відповідності до вимог Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265.

Згоди зареєстрованої особи на зняття з реєстрації за таких умов чинним законодавством не передбачено.

Такий висновок узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі № 127/21333/22.

За встановлених обставин, суд доходить висновку щодо безпідставності тверджень позивача про неправомірність дій Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради.

Відповідно до вимог ст. ст. 401, 402 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Отже, як встановлено судом позивача доказів того, що за його позовом був вставнолений сервітут суду не надано.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, закон передбачає, право учасників спільної часткової власності вимагати наданнй йому у володіння та користуванні частині спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власносоті.

Так, позивач ОСОБА_1 не є власником спірної квартири АДРЕСА_1 , а тому не має права на визначення права користування вказаною квартирою.

Ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивача ОСОБА_22 не має права вимагати у судовому порядку визначити встановити порядок користування квартирою, виділити в користування кімнату та усунунення перешкоди у користуванні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки не є власником даного майна. Відповідно у встановленому законом порядку не доведено його причетність у праві володіння даної квартири.

Суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, про усунення перешкод в праві користування квартирою та встановлення порядку користування квартирою, скасування відомостей про скасування реєстрації місця мешкання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги наслідки розгляду спору судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України, й понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 76,81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, про усунення перешкод в праві користування квартирою та встановлення порядку користування квартирою, скасування відомостей про скасування реєстрації місця мешкання, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач 1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, адреса: АДРЕСА_14 .

Суддя Похваліта С. М.