Справа № 369/2093/25
Провадження № 2/369/5621/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді: Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання: Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 369/2093/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки за пошкодження автомобіля у розмірі 296865,36грн.у відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 30 000,00 гривень, витрати за проведення експертизи у розмірі 4750,00 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та судовий збір у розмірі 3268,65грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 липня 2024 року з вини відповідача сталася ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль позивача.

Вартість матеріального збитку відповідно до Звіту №52/78.08.24 від 20.08.24 автомобіля складає 363365,21грн.. Окрім того, позивачем додатково витрачено 4750,00грн на визначення розміру матеріального збитку.

Станом на 22.01.2025 рік автомобіль FORD C-MAX, державний номерний знак НОМЕР_1 відремонтовано, що підтверджується Актом виконаних робіт №22193 від 27.12.2024р., відповідно якого вартість матеріальних збитків склала 419030,00грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Відповідно позивач звернувся з заявою про виплату до МТСБУ. На користь позивача якого було здійснено страхове відшкодування шкоди у розмірі 122164,64грн.

Тому з вирахуванням розміру страхового відшкодування, яке здійснило МТСБУ, залишається до відшкодування сума - 296865,36грн., яку зобов`язаний сплатити відповідач ОСОБА_3 .

Також позивач зазначає, що пошкодженням автомобіля йому спричинено й моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 30 000,00 грн та вважає правильним стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року за вищевказаним позовом відкрито позовне провадження.

Представником першого відповідача було подано відзив на позовну заяву. В своєму відзиві зазначив, про те що у наданому Позивачем Звіті № 52/78.08.24 не враховано положення чинної Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду держаного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Зазначив, що ставить під сумнів Акт виконаних робіт від 27.12.2024.

Представником другого відповідача було подано додаткові пояснення, згідно якого останній повідомив суду про те, що з огляду на те, що страхової виплати (страхового відшкодування) було недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, то позивач на підставі статті 1194 ЦК України отримав право звернутися безпосередньо до відповідача як заподіювача шкоди з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, згідно вищевказаних положень закону обов`язок по відшкодуванню різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) покладається на винну особу, тобто відповідача.

Клопотань чи заяв від відповідачів щодо призначення експертизи не надходило.

Представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.09.2024 року ОСОБА_2 визнано виним по ст.124КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 17 липня 2024 року о 18год.59 хв. ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_2 (Болгарія),на перехресті вулиці Лісова, 16, с. Софіївської Борщагівки Бучанського району Київської області, виконуючи маневр повороту праворуч при виїзді з перехрещення проїзних частин опинився на смузі зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем FORD C-MAX, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Власником вищезазначеного автомобіля марки FORD C-MAX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на день ДТП був позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи ті обставини, що постанова Києво-Святошинського районного суду від 16.09.2024р. ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, набрала законної сили, суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем позивачу.

Згідно Звіту №52/78.08.24 від 20.08.24р., висновком експерта-товарознавця про вартість матеріального збитку, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю становить 363365,21грн.

За проведення зазначеного експертного дослідження позивачем на користь ФОП ОСОБА_4 сплачено 4750,00грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 20.08.2024.

Згідно Акту виконаних робіт №22193 від 27.12.2024р., позивач зазнав витрат(вартість матеріального збитку) в розмірі 419030,00грн.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована. На користь позивача МТСБУ здійснило страхове відшкодування шкоди у розмірі 122164,64 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як визначено в ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) установлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, вартість матеріального збитку становить 419030,00грн., частина з яких (122164,64 грн) вже виплачена МТСБУ, суд убачає необхідним стягнути різницю вказаної шкоди з першого відповідача на користь позивача, а саме 296865,36грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі наведеного, суд уважає не доведеним спричинення моральної шкоди в розмірі 30000,00грн.

В частині вимог позивача до другого відповідача суд відмовляє, оскільки другий відповідач здійснив регламентну виплату потерпілому в розмірі 112 164,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 943105 від 20.11.2024 року, а відтак позовні вимоги до другого відповідача є безпідставними.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордера № 52/78,08,24, позивачем було понесено витрати на послуги спеціаліста в сумі 4750 грн. 00 коп. за підготовку звіту № 52/78,08.24 від 20.08.2024р. про оцінку вартості матеріального збитку.

Суд вважає правомірним покласти на першого відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пов`язані із залученням спеціаліста, що у даному випадку становить 4750 грн. 00 коп.

Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Орловською В.А. у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, а саме: Договір №20/12 про надання правової допомоги від 20.12.2024 року; Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №20/12 від 20 грудня 2024 року; щодо виконаний робіт від 20.12.2024 року на суму 10 000,00 грн.

Також, судовий збір у розмірі 3268,65 грн. підлягає стягненню з першого відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з першого відповідача на користь позивача витрати за проведення експертизи у розмірі 5 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та судовий збір у розмірі 4 896,80 грн.

На підставі вищевикладеного та ст. 16, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 3, 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 4-5, 12-13, 133, 137, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адресою реєстрації: АДРЕСА_1 ), адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальні збитки за пошкодження автомобіля у розмірі 296 865,36грн. (двісті дев`яносто шість тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 36 копійок, витрати за проведення експертизи у розмірі 4 750 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 3 268,65 (три тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 65 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 04.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко