Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/407/25

02 липня 2025 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

В складі головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю: секретаря судового засідання Остапишин І. Р.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача-адвоката Романенка Є.О.

представника відповідача Гоцанюк І.В.

представника відповідача Колток О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТзОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» про погодження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовною заявою до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», та Солотвинську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області, погодити ОСОБА_1 технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позов обґрунтований наступним чином, згідно ухвали Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 1995 року була затверджена мирова угода, згідно якої позивачу залишається у власність незакінчений будівництвом будинок, розташований в с. Бабче Богородчанського району побудований відповідно до будівельного паспорта, виданого Богородчанською райархітектурою на ім`я ОСОБА_2 на земельній ділянці розміром 0,12 га.

Рішенням Виконавчого комітету Бабченської сільської ради народних депутатів Богородчанського району Івано-Франківської області від 26.03.1996 №10 позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку надана у користування земельна ділянка площею 0.12 га за адресою: АДРЕСА_1 , а отже вона має право на безоплатне одержання у приватну власність вказаної земельної ділянки.

Разом з тим, коли позивач звернулась за виготовленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» відмовились погоджувати їй технічну документацію з тих підстав, що земельна ділянка розташована в охоронній зоні магістрального газопроводу (МГ) Пасічна-Долина 1 класу, діаметром 500 мм (на відстані 60 м). Відповідачі посилаються на норми Законів України Про трубопровідний транспорт від 15.05.1996 та Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів від 17.02.2011. Однак, вказані закони були прийняті до надання позивачу рішенням сільської ради земельної ділянки (рішення Виконавчого комітету Бабченської сільської ради народних депутатів Богородчанського району Івано-Франківської області від 26.03.1996 №10). Тому просить позов задовольнити.

Ухвалою від 28 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено у ній підготовче засідання.

11.04.2025р. Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, направила на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої селищна рада не погодила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на законних підставах. Надала відповідь ОСОБА_3 , що земельна ділянка орієнтовною площею 0,16 га, яка розташована за адресою по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на яку розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміщена в охоронній зоні магістрального газопроводу (МГ) Пасічна-Долина 1 класу, діаметром 500 мм (на відстані 60 м). А отже будівництво на охоронній зоні об`єктів магістральних газопроводів, заборонено чинним законодавством, відповідно до статтей 6,7 Закон України "Про трубопровідний транспорт". Вважає, що відповідачі, відмовляючи у погодженні технічної документації, діяли у межах своїх прав та обов`язків, визначених законодавством, з метою забезпечення безпеки стратегічно важливого об`єкта інфраструктури. Просили відмовити у задоволенні позову.

15.04.2025р. ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» направило на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої по-перше вони вважають товариство не є належним відповідачем по справі, оскільки позивач просить погодити технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що відноситься до компетенції власника (розпорядника) земельної ділянки, яким товариство не являється. Отже, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Також, відповідач посилається на ч. 4 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» до особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів, належить, зокрема, але не виключно, заборона: - будувати житлові будинки, виробничі чи інші будівлі та споруди, громадські будівлі, за виключенням розміщення електрогенеруючих установок та пов`язаних з ними газових та електричних мереж, вузлів обліку, іншого пов`язаного обладнання за рішенням Кабінету Міністрів України та/або рішенням суб`єкта управління об`єктами державної власності, що використовуються у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу;- будувати гаражі та автостоянки, дачні і садові будинки та господарські споруди. Тому просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 18 червня 2025 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечили та просили у його задоволенні відмовити повністю, з підстав зазначених у відповідях на відзив.

Вислухавши доводи позивача та представника позивача в обґрунтування позову, доводи представників відповідачів на обґрунтування заперечення проти позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ухвали Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 1995 року була затверджена мирова угода, згідно якої ОСОБА_1 залишається у власність незакінчений будівництвом будинок, розташований в с. Бабче Богородчанського району побудований відповідно до будівельного паспорта, виданого Богородчанською райархітектурою на ім`я ОСОБА_2 на земельній ділянці розміром 0,12 га. (а.с. 8).

Рішенням виконавчого комітету Бабченської сільської ради народних депутатів Богородчанського району Івано-Франківської області від 26.03.1996 №10 ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку надана у користування земельна ділянка площею 0.12 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на яку розробляється Технічна документація, розміщена в межах охоронної зони магістрального газопроводу (МГ) Пасічна-Долина I класу, умовним діаметром 500 мм, який введений в експлуатацію у 1964 році.

Довідкою старости Бабченського старостинського округу №602 від. 20.08.2024р., встановлено, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 збудований до 2001 року.

Листом Карпатського лінійного втробничого управління магістральних газорозподілів від 27.08.2025р. та листом Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 10.12.2024р. №МА-28/02-29, відповідно до яких ОСОБА_1 було відмовлено у погоджені технічної документації, оскільки встановлення меж земельної ділянки та подальше її використання для забудови може створити загрозу безпечній експлуатації газопроводу та призвести до негативних наслідків.

На підставі статтей 6,7 Закон України "Про трубопровідний транспорт", магістральний трубопровідний транспорт має важливе народногосподарське та оборонне значення і є державною власністю України. Враховуючи стратегічне значення та потенційну небезпеку магістральних газопроводів, з метою забезпечення належних умов їх експлуатації, безпеки населення, довкілля та збереження будівель і споруд від руйнування при можливих аваріях на газопроводах, встановлена охоронна зона.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

Організаційні та правові засади встановлення та дотримання правового режиму земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів з метою забезпечення їх безперебійного функціонування, раціонального використання земель у межах встановлених охоронних зон, режиму ведення господарської та іншої діяльності, охорони довкілля та екологічної безпеки, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення, господарських об`єктів від впливу можливих аварій (аварійних ситуацій) визначені Законом України від 17.02.2011 № 3041-VI «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», який набрав чинності 25.03.2011.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» передбачено, що на використання власником або користувачем земельної ділянки чи її частини в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються обмеження в обсязі, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» для забезпечення безпечної експлуатації вздовж об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів, а саме газопроводів I класу умовним діаметром від 300 міліметрів до 600 міліметрів включно, встановлюється охоронна зона 150 метрів.

Також абзацом 1 пункту 7 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 № 1747 (далі Правила № 1747), встановлено, що для забезпечення безпечної експлуатації об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, зокрема об`єктів магістральних газопроводів I і II класу, магістральних нафтопроводів, нафтопродуктопроводів, конденсатопроводів, магістрального трубопровідного транспорту, призначеного для транспортування рідкого аміаку та етилену, встановлюються охоронні зони. Згідно з Додатком 1 до Правил № 1747 ширина охоронної зони з обох боків від осі газопроводів І класу умовним діаметром від 301 міліметрів до 600 міліметрів становить 150 метрів.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» до особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів, належить, зокрема, але не виключно, заборона: - будувати житлові будинки, виробничі чи інші будівлі та споруди, громадські будівлі, за виключенням розміщення електрогенеруючих установок та пов`язаних з ними газових та електричних мереж, вузлів обліку, іншого пов`язаного обладнання за рішенням Кабінету Міністрів України та/або рішенням суб`єкта управління об`єктами державної власності, що використовуються у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу; будувати гаражі та автостоянки, дачні і садові будинки та господарські споруди.

Аналогічні заборони містяться й у пункті 11 Правил № 1747.

При цьому суд звертає увагу, що до затвердження 16.11.2002 Правил № 1747 та набуття чинності 25.03.2011 Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», застосуванню підлягали Правила охорони магістральних трубопроводів, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1979 № 341 (далі Правила № 341), якими також було передбачено обмеження, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів.

Пунктом 23 Правил № 341 було передбачено, що будівництво житлових масивів (населених пунктів), промислових та сільськогосподарських підприємств, окремих будівель, будівель (житлових та нежитлових) та споруд може здійснюватися в районі знаходження трубопроводів при суворому дотриманні мінімальних відстаней від осі трубопроводу (від його об`єктів) до будівель та споруд, передбачених відповідно до будівельних норм та правилами з проектування магістральних трубопроводів.

Отже, суд приходить до висновку, що селищна рада відмовляючи ОСОБА_1 у погодженні технічної документації діяла правомірно та в межах діючого законодавства, так як погодження документації, яка передбачає можливість забудови земельної ділянки, розташованої в охоронній зоні магістрального газопроводу, суперечитиме вимогам Закону про охоронні зони та може мати негативні наслідки для безпеки населення та функціонування газотранспортної системи, а тому суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідачів погоджувати технічну документацію та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач просить погодити технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що відноситься до компетенції власника (розпорядника) земельної ділянки, яким ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» не являється, тому товариство не є належним відповідачем по справі.

Доводи представника позивача, що закони на які посилаються відповідачі, обґрунтовуючи свою відмову у погодженні техдокументації, були прийняті після надання ОСОБА_1 , земельної ділянки, рішенням №10 від 26.03.1996р., суд не приймає до уваги, оскільки до даних правовідносин застосовується закон, який діє на час звернення позивача про погодження техдокументації з землеустрою.

Надання земельної ділянки позивачу для першочергової забудови, згідно Рішення виконкому Бабченської сільради №10 від 26.03.1996 року (а.п. 7) та передача у власність земельної ділянки позивачці «згідно поданих заяв», відповідно до Рішення Бабченської сільської ради в грудні 1993 року (а.п. 169) не спростовують такого висновку.

Залишення у власності позивача незакінченого будівництвом житлового будинку побудованого відповідно до будівельного паспорту Ухвалою Богородчанського районного суду від 12.12.1995 року(а.п. 8), не введеного в експлуатацію та не зареєстрованого у встановленому законом порядку, не вказують на виникнення права власності на домоволодіння у позивача.

Право власності на земельну ділянку у той час підлягало реєстрації з видачою акта про право власності, чого не було вчинено. Позивач не набула права власності ні на земельну ділянку, ні на будівлю у встановленому на той час порядку.

На даний час законодавчо закріплені норми безпеки, втілені у розмірі охоронної зони призначеної для безпечної експлуатації об`єктів магістрального трубопровідного транспорту. Тому відсутні підстави для застосування норм права, які діяли до часу звернення позивача про погодження технічної документації з землеустрою.

Враховуючи, те що у задоволенні позову було відмовлено, а при зверненні до суду ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок держави.

На підставі Правил охорони магістральних трубопроводів та Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», керуючись ст. 259, 263 - 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТзОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» про погодження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного судупротягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 липня 2025 року.

Суддя В.В. Решетов