Справа № 946/2733/25
Провадження № 2/946/2621/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт, того, що спадкодавець ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . А також, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 3,38 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475503, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-362 від 08.12.2003 року; земельну ділянку 0,5700 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 010868, від 20.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 02, кадастровий номер :01:002:0526; земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право постійного користування землею серії 111-ОД № 008984, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10-04-20 П від 08.09.2001 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом у зв`язку із тим, що неможливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та позивачем як онуком та бабусею.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належало наступне майно:

- 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про власності від 04.02.2002 року за № 135, виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, від 06.11.2001 року за № 41;

- земельна ділянка площею 3,38 га, розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475503, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-362 від 08.12.2003 року;

- земельна ділянка 0,5700 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 010868, від 20.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 02, кадастровий номер :01:002:0526.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.09.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81335298 від 28.05.2025 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.02.1963 року, виданого міським відділом РАЦСу Петропавловська Камчатського.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , що підтверджено довідкою наданою старостою Каланчацького старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 27.01.2025 року за № 12, тому вважається такою, яка фактично прияла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03.02.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з якого 1/2 частина належала їй на підставі свідоцтва про власності від 04.02.2002 року за № 135,виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, від 06.11.2001 року за № 41, а 1/2 частину якого вона фактично прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3 , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав;

- земельна ділянка площею 3,38 га, розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475503, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-362 від 08.12.2003 року, яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3 , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав;

- земельна ділянка 0,5700 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 010868, від 20.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 02, кадастровий номер :01:002:0526, яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3 , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав;

- земельна ділянка площею 1,00 га, розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право постійного користування землею серії 111-ОД № 008984, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10-04-20 П від 08.09.2001 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81335381 від 28.05.2025 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 12.09.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Факт, того, що спадкодавець ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 02.04.1988 року, виданого Овручским районним відділом РАЦС Житомирської області, довідкою наданою старостою Каланчацького старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.06.2025 року за № 206, згідно якої дійсно похорон ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснили її батьки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та мати ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємці другої, третьої та четвертої черги відсутні.

Згідно до вимог ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцями за правом представлення після смерті ОСОБА_4 є

- онук ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 28.03.1986 року виданого Овручским районним відділом РАЦС Житомирської області свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 02.04.1988 року, виданого Овручским районним відділом РАЦС Житомирської області згідно якого після реєстрації шлюб ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 »;

- онука ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 08.06.1988 року виданого Овручским районним відділом РАЦС Житомирської області, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 02.04.1988 року, виданого Овручским районним відділом РАЦС Житомирської області згідно якого після реєстрації шлюб ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 будучи спадкоємицею за право представлення після смерті ОСОБА_4 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспортний документ № НОМЕР_8 , орган, що видав № 5119 від 20.06.2023 року, РНОКПП НОМЕР_9 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (паспортний документ № НОМЕР_10 , орган що видав № 5119 від 22.02.2018 року, РНОКПП НОМЕР_11 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, того, що спадкодавець ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 3,38 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475503, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-362 від 08.12.2003 року;

- земельну ділянку площею 0,5700 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 010868 від 20.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 02, кадастровий номер :01:002:0526;

- земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право постійного користування землею серії 111-ОД № 008984, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10-04-20 П від 08.09.2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 липня 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус