Справа № 703/4345/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

представника позивача Гермаша С.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив:

МТСБУ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 22 червня 2023 року, приблизно об 11 год. 20 хв. в м. Черкаси по вул. В. Чорновола, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП транспортному засобу «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2023, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.

На час вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Власник пошкодженого автомобіля «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 27.06.2023 повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернулась до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди.

Згідно Звіту авто товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 склала 175 342 грн 40 коп.

На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 160 000 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів для визначення розміру шкоди в розмірі 1950 грн. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 161 950 грн.

На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 161950 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24 вересня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив здійснити перехід на спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін учасників справи.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2024 року здійснено перехід зі спрощеного провадження без повідомлення сторін в спрощене провадження з повідомленням сторін.

Окрім того, у відзиві представник відповідача посилається на невизнання позовних вимог з наступних підстав.

Так, представник відповідача вказує, що позовна вимога про стягнення збитків в порядку регресу обґрунтована тим, що 22.06.2023 в АДРЕСА_1 . Чорновола сталася ДТП та судовим рішенням винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 27.06.2023 потерпіла ОСОБА_3 повідомила МТСБУ про настання страхового випадку. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo» склала 175 342, 40 грн. Представник потерпілої звернувся до МТСБУ про виплату страхового відшкодування та 31.10.2023 МТСБУ здійснило виплату ОСОБА_3 як потерпілій в розмірі 160 000 грн, окрім того позивачем понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди, що складає 1950 грн. Означені кошти позивач просить стягнути із Крячка в порядку регресу.

Проте, на переконання сторони відповідача МТСБУ, приймаючи рішення про виплату ОСОБА_3 регламентної виплати в розмірі 160 000 грн не перевірило обґрунтованість майнових вимог заявника, що призвело до виплати коштів, на які заявник права не мала, оскільки не повідомила усіх фактів, що впливали на право отримання означеної виплати з огляду на те.

У травні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 на її користь 113 031 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 25 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат. Під час розгляду вказаної цивільної справи було встановлено, що 09.09.2023 ОСОБА_3 здійснила відчуження автомобіля «Volvo» на підставі договору купівлі-продажу за 337 387 грн. без його відновлення.

З висновків, викладених у Звіті № А07-36 про оцінку автомобіля від 17.08.2023 та Звіту № А07-36/1 від 17.08.2023, ринкова вартість автомобіля складає 309 979 грн; вартість відновлюваного ремонту складає 663 858,42 грн; вартість матеріального збитку власнику автомобіля визначена і складає 309 979 грн; вартість пошкодженого автомобіля складає 44 798 грн. Вважає, що оскільки вартість відновлюваного ремонту автомобіля суттєво перевищує його ринкову вартість до ДТП, то автомобіль є фізично знищеним, а тому розмір матеріального збитку у конкретному випадку, що спричинений ОСОБА_3 , визначається у порядку ст.. 30 Закону у взаємозв`язку із ст.. 8 ЦК України, а для цього слід визначити вартість пошкодженого транспортного засобу до та після ДТП.

За підрахунками МТСБУ вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_3 внаслідок ДТП, що мало місце 22.06.2023, склала 265 180,82 грн, оскільки максимальний розмір регламентної виплати згідно вимог Закону складає 160 000 грн, тому позивач здійснив 31.10.2023 виплату означеної суми ОСОБА_3 на виконання вимог останньої від 06.10.2023, що була отримана позивачем 12.10.2023. Тобто, із документів, що були у розпорядженні МТСБ, розмір матеріального збитку завданого ОСОБА_3 складав 265 180,82 грн.

Проте, на думку сторони відповідача, станом як на день звернення представника ОСОБА_3 із заявою про виплату страхового відшкодування (12.10.2023), так і на день виплати МТСБУ регламентної виплати ОСОБА_3 (31.10.2023), остання повністю компенсувала розмір матеріального збитку за рахунок реалізації власне нею, у встановленому законом порядку, пошкодженого автомобіля, отримавши грошові кошти, розмір яких на 8,84 % перевищують вартість автомобіля на момент ДТП, що визначена оцінювачем та на 27,2 % від розміру матеріального збитку, визначеного МТСБУ в порядку ст. 30 Закону, а саме 337 387 грн.

Сторона відповідача вважає, що це зумовлено ймовірно ти, що ані потерпіла, ані її представник, станом на день подачі заяви про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати), не повідомили МТСБУ про реалізацію потерпілою 09.09.2023 пошкодженого автомобіля шляхом укладення договору купівлі-продажу та отримання у зв`язку із чим коштів в сумі 337 388 грн, а також тим, що МТСБУ в порядку п. 33-1.2 ст. 33-1 Закону, після отримання заяви від потерпілої сторони про виплату страхового відшкодування, не звернулося до ГСЦ МВС за отриманням інформації про реалізацію пошкодженого автомобіля і її вартість або не витребувало підтвердження від потерпілої сторони про не реалізацію нею пошкодженого автомобіля.

На думку сторони відповідача, такі дії означених учасників спірних правовідносин призвели до того, що потерпіла ОСОБА_3 отримала грошові кошти в рахунок компенсації розміру матеріального збитку в розмірі 497 387 грн (337 387 грн від відчуження 09.09.2023 пошкодженого автомобіля та 160 000 грн від отримання від МТСБУ 31.10.2023 регламентної виплати), що на 60,5% перевищує розмір матеріального збитку, який був спричинений ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 , що привело до її безпідставного збагачення.

В зв`язку з викладеним, просив у задоволенні позовних вимог МТСБУ про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити повністю.

08 жовтня 2024 року від представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Ткачука Коваленка О.В. надійшло пояснення щодо відзиву, в якому останній посилається на те, що внаслідок ДТП автомобіль під керуванням ОСОБА_3 отримав механічних пошкоджень та МТСБУ здійснило їй регламентну виплату (страхове відшкодування). Регрес право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплачено до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Відтак ОСОБА_4 , вважає, що МТСБУ правомірно заявлено позовні вимоги до відповідача. Окрім того, вважає безпідставним посилання відповідача на те, що МТСБУ приймаючи рішення про виплату ОСОБА_3 регламентної виплати у розмірі 160 000 грн не перевірило обґрунтованість майнових вимог заявника, що призвело до виплати коштів, на які заявник не мала права, оскільки МТСБУ діяло в межах законодавства, ні позивач ні ОСОБА_3 не порушили жодної норми Закону. Крім того вказує, що ОСОБА_3 , будучи власником пошкодженого майна, мала повне право розпорядитись ним на свій розсуд та Закону не зобов`язує в даному випадку інформувати про це МТСБУ. Також вказав, що сума, за яку ОСОБА_3 , продала свій автомобіль в розмірі 337 387 грн є помилково зазначеною у договорі, помилку допущено РСЦ ГСЦ МВС, який виступав в якості державного реєстратора правочину. Також зауважує, що продаж власником майна свого автомобіля не є підставою для позбавлення права потерпілої на отримання регламентної виплати за відшкодування шкоди. Вважає, що хибно порівнювати право власника розпоряджатися своїм майном та прирівнювати дане право власника, до можливості компенсації щодо відшкодування збитків, спричинених протиправними діями відповідача.

В зв`язку з викладеним, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

20 січня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та додаткових поясненнях.

В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував, з підстав, зазначених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).

За частиною другою, третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2023 року по справі № 711/4359/223, яка набрала законної сили 22 вересня 2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнено його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 , 22.06.2023 об 11.20 год. в м. Черкаси по вул.. В. Чорновола, 80, керуючи автомобілем BMW730 D, д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул.. Г. Сагайдачного на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 , кий рухався по вул.. Г. Сагайдачного на зелений сигнал світлофору. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В зв`язку з вищезазначеним, зібраними доказами у справі перед судом доведено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_2 .

У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2023 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

В результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 .

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, власником автомобіля марки Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .

На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_2 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується випискою з реєстру Моторно-транспортного страхового бюро України.

Відповідно до ст.. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закон, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

27 червня 2023 року (повторно) представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Ткачук-Коваленко О.В., звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

06 жовтня 2023 року представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Ткачук-Коваленко О.В., звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Належне відшкодування просив здійснити шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_3 .

Відповідно до Звіту №А07-36 про оцінку автомобіля Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 від 17 серпня 2023 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 на підставі договору з МТСБУ № 20/038 від 01 січня 2020 року та дорученням у справі № 94293, оцінювачем визначено: ринкова вартість КТЗ Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 складає 309 979,00 грн; вартість відновлюваного ремонту КТЗ Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 складає 663 858,42 грн, в тому числі 20 % за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт; коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 складає 0,70%; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 складає 265 180,82 грн, в т.ч. 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volvo ХС 90, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 унаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 309 979,00 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

Наказом МТСБУ № 4.1/18763 від 30 жовтня 2023 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 » управління фінансів зобов`язано виплатити на рахунок ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн. Номер справи 94293.

Як вбачається із платіжної інструкції №977292 від 31 жовтня 2023 року, МТСБУ перераховано на рахунок ОСОБА_3 160 000 грн виплати по справі №94293 згідно наказу №4.1/18763 від 30 жовтня 2023 року, ТЗ НОМЕР_2 .

Згідно акту № 152 виконаних робіт, який є додатком 3 до договору № 20/038 від 01 січня 2020 року, позивач поніс витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в сумі 1950 грн.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Види обов`язкового страхування в Україні визначені в ст.7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Пунктом 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до положень ст.41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі ОСОБА_3 в розмірі 160 000 грн.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону.

Враховуючи викладене, в зв`язку з тим, що відповідач на час настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Заперечуючи проти позову, сторона відповідача посилається на ті обставини, що потерпілою ОСОБА_3 внаслідок реалізації невідновленого (пошкодженого) автомобіля отримано кошти в сумі 337 387 грн, що підлягали зарахуванню на компенсацію матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП і сталася з вини ОСОБА_2 . Вважає, що означена сума є реальною вартістю автомобіля після ДТП, яка була важливою для страховика (МТСБУ) задля визначення як розміру страхового відшкодування в конкретному випадку в порядку ст. 30 Закону, так і в цілому щодо обґрунтованості заявленої майнової вимоги згідно заяви від 06.10.2023. На думку сторони відповідача виплата МТСБУ потерпілій ОСОБА_3 регламентної виплати в розмірі 160 000 грн призвела до її безпідставного збагачення.

Оцінюючи вказані доводи сторони відповідача суд приходить до наступного.

Так, Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі №826/19197/16 зазначив, що предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин. Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог.

У цій справі предметом позову є відшкодування шкоди в порядку регресу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Право зворотної вимоги (регресу) це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоди) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. За загальним правилом, на боржника за зворотною вимогою покладається обов?язок відшкодувати кредитору сплачений ним третій особі платіж у повному обсязі.

Термін «регрес» (протилежний «прогресу» руху вперед) за буквальним значенням виражає «рух назад». Отже, регрес це право зворотної вимоги страховика до особи, яка є винною у спричиненні шкоди. Регресна вимога має похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов`язання завжди є похідним від основного, оскільки, коли припиняє дію основне, виникає регресне зобов`язання. Регрес (regres) право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою.

Окрім того, на переконання суду, продаж потерпілою особою належного їй транспортного засобу, не може пов`язуватися з обов`язком МТСБУ виплатити на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування. Суд зауважує, що саме порушення ОСОБА_2 вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині того, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, відтак, як наслідок, має нести обов`язок по відшкодуванню завданих ним збитків.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, а тому суд, приймаючи до уваги доведеність позивачем своїх вимог, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.12,13,81,141,247,258-259,263-265,279 ЦПК України, ст. 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , -

ухвалив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 161 950 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., а всього 164 978 (сто шістдесят тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 червня 2025 року.

Учасники справи:

позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02154, , р/р НОМЕР_3 в АТ Укрексімбанку м. Києва;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий: Ю. В. Крива