Провадження № 2/638/2074/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування

в с т а н о в и в:

22 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Голубов Сергій Геннадійович звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19.09.2024, яке набрало законної сили 21.10.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, треті особи: Чугуївська державна нотаріальна контора, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання права власності на спадкове майно задоволено повністю.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з померлим ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, а саме

- недоотриману пенсію ОСОБА_3 , яка призначена та нарахована ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не одержана ним за життя за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 у сумі 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень;

- земельну ділянку площею 0.2975 га, що знаходиться на території Старосалтівської селищної ради (кол. Хотімлянської сільської ради) Чугуївського (кол. Вовчанського) району Харківської області, кадастровий №:02:001:0247, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1495 від 29.09.2017;

- земельна ділянка площею 4.5525 га, що знаходиться на території Старосалтівської селищної ради (кол. Хотімлянської сільської ради) Чугуївського (кол. Вовчанського) району Харківської області, кадастровий №:03:001:0068, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1494 від 29.09.2017.

Позивач вказує, що 06 червня 2023 року вона подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №38 від 15.11.2024 відмовив позивачу у здійсненні нарахованої та недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , оскільки відсутні підстави для такої виплати.

Просить суд стягнути з відповідача на свою користь недоотриману пенсію, яка була нарахована ОСОБА_3 , в сумі 14700 грн, яка належала померлому , але не була отримана за життя за період з 01.06.2017 по 28.02.2019, а судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання.

20 грудня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в особі Дикань І.Д., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала у повному обсязі проти вимог, викладених у позовній заяві, в їх задоволенні просила відмовити.

Відзив на позовну заяву мотивований тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №38 від 15.11.2024 відмовлено позивачу у здійсненні нарахованої та недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , оскільки відсутні підстави для такої виплати. При цьому вказала, що органи Пенсійного фонду України не можуть вчиняти дії, що суперечать або не відповідають чинному законодавству. Водночас відповідач не вчинив ніяких дій, які порушили б права позивача, а позивачем, в свою чергу, не доведено таких порушень. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Щодо витрат на правничу допомогу, то представник відповідача вказала, що не надано доказів на надання вказаної допомоги, зокрема квитанції, платіжне доручення, касові чеки, меморіальний ордер тощо), у зв`язку з чим заявлені вимоги є явно завищеними та неспівмірними.

23.12.2024 на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти доводів представника відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву. В обгрунтування відповіді на відзив вказав, що представник відповідача не спростував обставин, зазначених у позовній заяві, які і не заперечував належності позивачу права на недоотриману пенсію ОСОБА_3 , яке було визнано рішенням суду, що набрало законної сили. Щодо заявлених вимог про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, то вказав, що заявлені вимоги є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи ,про що надано відповідні докази.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином і в установленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Позивач надала через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.09.2023 (а.с.15).

Згідно листа начальника ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області Г. Баєвої сума пенсії, що належала ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 складає 14700 грн (а.с.16).

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19.09.2024. яке набрало законної сили 21.10.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, треті особи: Чугуївська державна нотаріальна контора, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання права власності на спадкове майно задоволено повністю.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з померлим ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, а саме

- недоотриману пенсію ОСОБА_3 , яка призначена та нарахована ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не одержана ним за життя за період з 01.03.2022 по 30.09.2022 у сумі 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень;

- земельну ділянку площею 0.2975 га, що знаходиться на території Старосалтівської селищної ради (кол. Хотімлянської сільської ради) Чугуївського (кол. Вовчанського) району Харківської області, кадастровий №:02:001:0247, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1495 від 29.09.2017;

- земельну ділянку площею 4.5525 га, що знаходиться на території Старосалтівської селищної ради (кол. Хотімлянської сільської ради) Чугуївського (кол. Вовчанського) району Харківської області, кадастровий №:03:001:0068, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №1494 від 29.09.2017 (а.с.11-13).

Разом з тим 06 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №38 від 15.11.2024 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у здійсненні нарахованої та недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , оскільки відсутні підстави для такої виплати (а.с.10).

Суд вказує, що пунктом 1 Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Відповідно до пункту 4 Порядку у разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період, виплата проводиться у сумі, що визначається пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Таким чином, позивачу належить сума недоотриманої пенсії 14700 грн, що знаходиться на пенсійному рахунку в ГУ ПФУ.

Отже, між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавцю.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України)

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбаченістаттею 608 цього Кодексу

За змістом статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Разом з тим, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів

Аналіз зазначених приписів статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також подібних за змістом приписів статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали

Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Приписи частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. При включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Таким чином позивачка успадкувала належні її батькові суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

При цьому суд зазначає, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20).

Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (статті 5 ЦПК України).

На підставі статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За встановлених судом фактичних обставин, відповідно до наведених норм чинного законодавства, сума недоотриманої пенсії в розмірі 14700 грн, на яку позивач набула право власності згідно рішення суду, що набрало законної сили, повинна бути виплачена їй у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає у реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна та у строки, що передбачені для виконання державою своїх позитивних соціальних зобов`язань.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2024 року між адвокатом Голубовим С.Г. та ОСОБА_1 було укладено договір № 16/11/24 про надання правничої допомоги. Відповідно до вказаного договору, адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області.

Згідно детального опису виконаних робіт від 20.12.2024 загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 8000, 00 грн , а загальний час роботи 9 год.

В свою чергу, рахунком для сплати правничої допомоги від 20.12.2024 підтверджується розмірі вищевказаної суми, шо підлягає сплаті за надані послуги.

Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000.00 грн. обгрунтовані, документально підтверджені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування - задовольнити.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію, яка була нарахована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, що входить до складу його спадщини на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19.09.2024, яке набрало законної сили 21.10.2024.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , адреса місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Повний текст судового рішення складено 07 липня 2025 року.

Суддя В.М. Яковлева