справа № 369/1754/23
головуючий у суді І інстанції Фінагеєва І.О.
провадження № 22-ц/824/1989/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Козира Сергія Володимировича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансового платежу сплаченого за попереднім договором купівлі-продажу квартири та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Семенко Б.М., звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

авансовий платіж за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого Михальченко М.М., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 3677 у розмірі 475 391 грн 80 коп.;

завдану моральну шкоду у розмірі 40 000 грн;

судові витрати у розмірі 35 690 грн 73 коп., у тому числі 30 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу та 5 690 грн 73 коп. - судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що 12 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири (далі - договір) № 54 у багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках: площею 0,0300 га, кадастровий номер якої - :01:011:5011 та площею 0,0300 га, кадастровий номер якої - :01:011:5012. Попередній договір від імені відповідача підписано ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої Михальченко М.М., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області від 10 червня 2020 року за реєстровим № 1361.

Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3677.

Відповідно до умов договору, сторони домовились, що ціна продажу квартири становить 364 000 грн, що на день укладення договору еквівалентно 13 000 доларів США.

На підтвердження намірів сторін, відповідно до пункту 4 договору, покупець передав, а продавець прийняв предоплату у вигляді авансу у розмірі 182 000 грн, що на день укладення еквівалентно 6 500 доларів США.

Залишок суми у розмірі 181 900 грн, що на день укладення договору еквівалентно 6 496 доларів США покупець зобов`язується сплачувати до 12-го числа кожного місяця рівними частинами протягом трьох місяців.

Основний договір купівлі-продажі квартири має бути нотаріально посвідченим не пізніше 30 березня 2022 року.

За умовами пункту 3 попереднього договору, продавець зобов`язується збудувати на вищевказаних земельних ділянках багатоквартирний житловий будинок та ввести його в експлуатацію до 30 грудня 2021 року, у якому буде розташовуватись вищезазначена квартира.

На виконання умов попереднього договору, у якості авансового платежу позивач передала передоплату у вигляді авансу у розмірі 182 000 грн, що на день укладення еквівалентно 6 500 доларів США, а у подальшому передала повіреному ОСОБА_3 грошові кошти, а саме: 16 січня 2021 року - 2 200 доларів США, 17 березня 2021 року - 4 300 доларів США.

Як зазначає представник позивача, у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна і можливість його укладання в майбутньому відсутня, оскільки будинок взагалі не збудований і на теперішній час не будується.

Така обставина свідчить про те, що відповідач порушив умови пункту 3 попереднього договору та не виконав свої зобов`язання щодо будівництва введення в експлуатацію багатоквартирного будинку в строк до 30 грудня 2021 року.

На неодноразові усні звернення стосовно повернення сплачених коштів відповідач жодним чином не реагує, кошти не повертає.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 лютого 2023 року № 321629940 підтверджується, що земельні ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер якої - :01:011:5011 та площею 0,0300 га кадастровий номер якої - :01:011:5012, належать відповідачу та мають цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Крім того, зазначає, що з вини відповідача позивачу завдано моральної шкоди яку остання оцінює у 40 000 грн та обґрунтовує тим, що відповідач всупереч своїм пропозиціям, не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, що призвело до безпідставної передачі останньому грошових коштів, які він не повертає, втраті часу та зусиль, не отримання бажаного результату від отриманої послуги, в зв`язку з чим позивач змушена звертатися за юридичними консультаціями до адвоката. На переконання позивача, дії відповідача призвели до моральних та душевних страждань. Оскільки хвилювання змінили нормальний життєвий уклад та ті обставини, що досить тривалий час змушена винаймати житло, а також позбавлена можливості користуватися власним житлом, яке мала намір придбати у відповідача, що додатково створювало дискомфорт для повноцінного життя.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 475 391 грн 80 коп. боргу за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрованого в реєстрі під номером 3677.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 7 379 грн 68 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 28 980 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що попередній договір є чинним, відповідачем у судовому порядку вимоги про визнання його недійсним не заявлялися, а, відтак, договір підлягає виконанню сторонами і відповідно створює для них відповідні правові наслідки у разі невиконання його положень.

За таких обставин, сплачена позивачем за попереднім договором купівлі-продажу квартири сума коштів, підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Сам по собі факт неукладення основного договору не може ототожнюватись з моральними стражданнями, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Козир С.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справу розглянуто за відсутності відповідача та його представника, не повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду.

Вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишились клопотання про витребування доказів, подане 08 червня 2023 року, а також клопотання від 18 вересня 2024 року про залучення ОСОБА_3 у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Вказані клопотання судом першої інстанції не розглянуті, рішення щодо їх вирішення не приймалось.

Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано оцінку поданому письмовому доказу відповідача - копії довіреності від 10 червня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., на підставі якої ОСОБА_3 було укладено з позивачем попередній договір про укладення договору купівлі продажу квартири.

Клопотання про долучення вказаного доказу було надіслано до суду першої інстанції 06 березня 2024 року.

Також судом першої інстанції не надано оцінку долученому позивачем письмовому доказу - копії акту прийому передачі від 17 березня 2021 року про отримання грошових коштів у розмірі 4 300 доларів США, який підписано ОСОБА_4 , який не був наділений відповідачем відповідними повноваженнями.

Наголошує, що судом першої інстанції розглянуто справу без наявності належних та допустимих доказів порушення відповідачем прав позивача.

З тексту довіреності від 10 червня 2020 року посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., на підставі якої ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 уклав попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 , не уповноважував ОСОБА_3 укладати правочини щодо не існуючого майна або майна яке йому ( ОСОБА_5 ) не належить.

Відповідач уповноважував ОСОБА_3 укладати правочини щодо відчуження належних йому ( ОСОБА_1 ) будь яких квартир, нежитлових приміщень, офісних приміщень, гаражів, житлових будинків, земельних ділянок тощо.

Як вбачається із попереднього договору ОСОБА_3 , без погодження з відповідачем, самовільно уклав попередній договір щодо квартири яка не була побудована, а відповідно не належала відповідачу, крім того встановив обов`язок відповідачу збудувати на вищевказаних земельних ділянках багатоквартирний житловий будинок та ввести його в експлуатацію до 30 грудня 2021 року, в якому буде розташовуватися вищезазначена квартира (пункт 3 попереднього договору).

Скаржник вказує, що відповідач не був обізнаний про укладення ОСОБА_3 від імені відповідач попереднього договору з позивачем, а безпосередньо відповідач не укладав з позивачем будь яких угод, а останній укладаючи оспорюваний попередній договір, в свою чергу мав діяти з достатньою обачністю та перевірити повноваження ОСОБА_3., як представника відповідача.

Апелянт також заперечує щодо суми витрат на правову допомогу.

Зазначає, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду питання щодо відшкодування витрат позивача на правову допомогу та обмежився цитуванням норм права і фактично обґрунтував своє рішення лише одним абзацом де перелічив документи надані на підтвердження цих витрат.

Від представник позивача ОСОБА_2 - адвоката Ан І.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Вимоги до відзиву визначені статтею 178 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Аналогічні вимоги щодо надання підтвердження направлення іншим учасникам заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються, викладені і в частині 2 статті 183 ЦПК України.

Представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Ан І.М. не долучено до відзиву на апеляційну скаргу доказів на підтвердження його надіслання відповідачу.

Згідно з частиною 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

На підставі викладеного, враховуючи, що поданий відзив на апеляційну скаргу не відповідає вимогам статті 178 ЦПК України, необхідно дійти висновку про відмову у прийнятті такого та повернення представнику позивача.

ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися, в апеляційній скарзі просили розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Філіпович В.В. у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2024 року оскаржується тільки представником ОСОБА_1 - адвокатом Козир С.В. в частині задоволених позовних вимог, предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення суду лише в цій частині.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

В апеляційній скарзі наведено доводи про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у суді першої інстанції.

Надаючи оцінку указаним доводам, апеляційний суд враховує таке.

Частиною 1 статті 8 ЦПК України визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина 2 статті 211 ЦПК України).

Відповідно до частини 6, 7 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У ЦПК України законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції із підстави неналежного повідомлення у суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України).

Тлумачення частини 1 статті 8, частини 2 статті 211, пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що:

обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу;

невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства;

розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, докази про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 28 червня 2024 року, відсутні.

28 червня 2024 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення.

Указані обставини відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2020 року між ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., від 10 червня 2020 року за реєстровим № 1361, як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири.

Підповідно до пункту 1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу (основного договору), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 26 кв.м., у багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельних ділянках площею 0,0300 га, кадастровий номер якої - :01:011:5011 та площею 0,0300 га, кадастровий номер якої - :01:011:5012, що знаходяться у АДРЕСА_1 та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання, водовідведення та електроенергії), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором.

Указаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстровано у реєстрі за №3677.

Пунктом 3 договору визначено, що договір купівлі-продажу квартири має бути нотаріально посвідчений не пізніше 30 березня 2022 року; ціна продажу - 364 000 грн, що на день укладення договору еквівалентно 13 000 доларів США.

Відповідно до пункту 4 договору, при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін покупець передав, а продавець прийняв передоплату у вигляді авансу у розмірі 182 000 грн, що на день укладення договору еквівалентно 6 500,00 доларів США. Залишок суми у розмірі 181 900 грн, що на день укладення договору еквівалентно 6 496 доларів США покупець зобов`язується сплачувати до 12-го числа кожного місяця рівними частинами протягом трьох місяців, але зі сплатою покупцем повної суми, що залишилася, до 12 березня 2021 року. Залишок суми у розмірі 100 грн покупець зобов`язується сплатити під час підписання основного договору.

Відповідно до пункту 5 договору сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець повинен повернути покупцю одержану від нього всю суму авансового платежу протягом двох місяців.

Сторони домовилися, що на день укладення основного договору квартира не повинна бути заставлена, не перебувати у податковій заставі, у спорі та під забороною (арештом), щодо предмету договору має бути відсутня будь-яка заборгованість з оплати податків, комунальних послуг (пункт 7 договору).

Проект цього договору, складений нотаріусом з урахуванням умов, які є обов`язковими для такого роду договорів, а також умов, визначених та узгоджених сторонами, прочитаний ними та схвалений (пункт 8 договору).

Усі спори, пов`язані з цим договором або що з нього випливають, вирішуються сторонами в порядку, передбаченому чинним законодавством (пункт 9 договору).

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення (пункт 12 договору).

Цей договір діє до моменту укладення основного договору (пункт 13 договору).

Зміни та доповнення до цього договору, а також його розірвання оформляється у вигляді окремого нотаріально посвідченого договору (пункт 14 договору).

У пункті 4 договору визначено, що при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін покупець передав, а продавець прийняв передоплату у вигляді авансу у розмірі 182 000 грн, що на день укладення договору еквівалентно 6 500 доларів США. Залишок суми у розмірі 181 900 грн, що на день укладення договору еквівалентно 6 496 доларів США покупець зобов`язується сплачувати до 12 числа кожного місяця рівними частинами протягом трьох місяців, але зі сплатою покупцем повної суми, що залишилася, до 12 березня 2021 року.

Згідно з актами прийому-передачі грошових коштів від 16 січня 2021 року та 17 березня 2021 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 кошти у розмірі 2 200 доларів США та 4 300 доларів США у якості авансового платежу відповідно до попереднього договору купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2020 року.

Відповідно до статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладено протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

В свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 відзначено, що аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору. Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Судом встановлено що, у визначений у попередньому договорі строк до 30 березня 2022 року, основний договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_1 (продавець) не було укладено.

Попередній договір автоматично припиняється у разі не укладення основного договору у встановлений у попередньому договорі строк, причому це не залежить від причин пропущення цього строку (вина, ухилення сторони чи сторін, тощо). Відповідна позиція щодо застосування статті 635 ЦК України висловлена Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №607/15301/18.

Укладений між сторонами попередній договір має чітко встановлений строк, в який мав бути укладений основний договір купівлі продажу, а саме 30 вересня 2022 року. У вказаний строк основний договір купівлі-продажу квартири не укладено.

У пункті 5 попереднього договору сторони також домовились, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконно забудованою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливість ввести його в експлуатацію, продавець повинен повернути покупцю одержану від нього всю суму авансового платежу протягом двох місяців.

А відтак, оскільки основний договір не укладений у погоджений сторонами в попередньому договорі строк і попередній договір через це припинився, ціль та підстави для зберігання відповідачем сплачених позивачем коштів припинилися 01 червня 2022 року (наступний день за днем в який мав бути укладений основний договір) та протягом цього ж строку продавець зобов`язаний був повернути покупцю одержаний аванс у розмірі 13 000 доларів США, підстави для зберігання якого відпали.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Водночас, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові у справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року, відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на положення статті 533 ЦК України та те, що позивач у своїй заяві просила суд стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за попереднім договором купівлі-продажу квартири саме в національній валюті, суд з огляду на частину другу статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, а, відтак, стягненню підлягає сплачена сума авансу у гривнях у розмірі 475 391 грн 80 коп., що на дату звернення до суду еквівалентно 13 000 доларів США.

Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінку поданому відповідачем письмовому доказу - копії довіреності від 10 червня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., на підставі якої ОСОБА_3 укладено з позивачем попередній договір про укладення договору купівлі продажу квартири.

Відповідач вказує, що з тексту указаної довіреності від 10 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , не уповноважував ОСОБА_3 укладати правочини щодо не існуючого майна або майна яке йому ( ОСОБА_5 ) не належить. Відповідач уповноважував ОСОБА_3 укладати правочини щодо відчуження належних йому ( ОСОБА_1 ) будь яких квартир, нежитлових приміщень, офісних приміщень, гаражів, житлових будинків, земельних ділянок тощо.

Апеляційний суд відхиляє указані доводи відповідача у зв`язку із тим, що ним не надано доказів того, що ним оспорювався попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2020 року, з підстав перевищення повноважень уповноваженої особи ОСОБА_3 на укладення цього договору.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що акт прийому передачі від 17 березня 2021 року про отримання грошових коштів у розмірі 4 300 доларів США, підписано ОСОБА_4 , який не був наділений відповідачем відповідними повноваженнями, оскільки відповідачем не надано доказів відсутності у ОСОБА_4 повноважень на вчинення таких дій.

В апеляційній скарзі представник відповідача також посилається на те, що судом першої інстанції не вирішено клопотання про витребування доказів, подане 08 червня 2023 року, та клопотання від 18 вересня 2024 року про залучення ОСОБА_3 у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції указані клопотання не вирішені.

Однак, апеляційний суд на підставі пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України вже дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, а представник відповідача, посилаючись на указані доводи щодо не вирішення його клопотань, не заявив такі клопотання до апеляційного суду, а вирішувати такі клопотання з власної ініціативи апеляційний суд повноваженнями не наділений.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Козира С.В. необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 475 391 грн 80 коп.

Щодо судового збору.

Відповідно до частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково (враховуючи розмір задоволених позовних вимог 92%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 7 379 грн 68 коп.

Щодо витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами 3-5 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

ОСОБА_2 у своєму позові просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, ОСОБА_2 до позовної заяви надано копії:

договору про надання правничої (правової) допомоги №31/01/2023 від 31 січня 2023 року,

додаткової угоди про надання правничої (правової) допомоги №31/01/2023 від 31 січня 2023 року,

акта прийому-передачі наданих послуг від 18 квітня 2023 року,

квитанції № 2 від 18 квітня 2023 року на суму 31 500 грн.

Згідно з пунктом 1.1 додаткової угоди про надання правничої (правової) допомоги №31/01/2023 від 31 січня 2023 року сторони домовилися, що гонорар адвоката за отримання витягу з Державного реєстру речових прав, підготовку позовної заяви та підготовку інших процесуальних документів становить 30 000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

З наданих позивачем доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката вбачається, що договором визначений фіксований розмір адвокатського гонорару, що становить 30 000 грн.

Надані позивачем докази є належними та допустимими доказами понесення нею витрат на правову допомогу, які у встановленому законом порядку (стаття 81 ЦПК України) не спростовані відповідачем.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З матеріалів справи вбачається, що питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу порушено ОСОБА_2 у позовній заяві, до якої також додано докази на підтвердження понесення нею таких витрат.

Відповідач, який отримав копію позовної заяви з додатками, був обізнаний про порушенням позивачкою питання про стягнення з нього витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн, скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не заявив про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а у суду відсутні підстави з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення розміру заявлених судових витрат, які підтверджені належними доказами, які наявні у матеріалах справи.

За таких обставин із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають до стягнення витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (92%) у розмірі 28 980 грн 00 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Козира Сергія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 червня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансового платежу сплаченого за попереднім договором купівлі-продажу квартири та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 475 391 грн 80 коп. боргу за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. та зареєстрованого в реєстрі під номером 3677.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 7 379 грн 68 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 28 980 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07 липня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська