Єдиний унікальний номер 719/408/25
Номер провадження 2/719/105/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді - Луців О.В.,

за участю секретаря - Марчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняв м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», за підписом представника Тараненка Артема Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшла заява ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», за підписом представника Тараненка А.І., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19318,00 грн. та судових витрат, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн., яка сформована в системі «Електронний суд» 09 травня 2025 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.05.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №00-9770045 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 73850. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Первісного Кредитора та ознайомився з актуальною редакцією «Правила надання коштів у позику», в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ « МАКС КРЕДИТ». Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті Кредитодавця, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/ верифікації, керуючись підказками Сайту, тобто вказав свої персональні ідентифікаційні дані. Оскільки відповідач погодився з умовами, запропонованими в Паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, Первісний кредитор сформував та надав відповідачу оферту щодо укладення кредитного договору.На виконання умов кредитного договору, 14.05.2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. Сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

17.12.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором.

02.04.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу №020425-У, відповідно до якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

З огляду на зазначене, просить стягнути ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №00-9770045 від 14.05.2024р. в розмірі 19318,00 грн., з яких: 5500, 00 грн. за основною сумою боргу; 13818,00 грн. за відсотками; судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000, 00 грн.

Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 13.05.2025 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін на 10 червня 2025 року о 11 год. 00 хв., яке відкладено на 18 червня 2025 року о 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 18.06.2025р. відкладено розгляд справи та витребувано докази, призначено судове засідання на 08 липня 2025 року о 14 год. 00хв.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просивпровести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 також у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. Подав до суду зяву від 08.07.2025р. про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що заперечує факт отримання кредитних коштів та просив списати відсотки нарахованих за кредитним договором у зв`язку із тим, що він є військовослужбовцем.

Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання у відсутності сторін по справі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 14 травня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9770045 у формі електронного документа шляхом підписання такого відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 73850, що був надісланий на номер мобільного телефону боржника, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса місцезнаходження, реквізити та підпис сторін (а.с.10-14).

Вищезазначений договір підписано електронним підписом 73850позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , про що зазначено у реквізитах Договору (а.с.14).

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. Кредитного договору, цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Рішення щодо укладення Договору приймається Кредитодавцем на підставі інформації, наданої Позичальником із зазначенням повних, точних та достовірних особистих даних та які необхідні для укладення даного Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Розмір ліміту кредитної лінії та інші умови надання Кредиту визначаються Кредитодавцем за результатами оцінки кредитоспроможності Позичальника на підставі інформації, наданої Позичальником та отриманої з надійних джерел, зокрема, але не виключно бюро кредитних історій.

Згідно із п. 2.7. Кредитного договору, після укладення Договору Кредитодавець направляє на електронну адресу Позичальника, зазначену у Розділі 8 цього Договору та надану Позичальником як його особиста електронна адреса, та розміщує у Особистому кабінеті Договір з додатками (у разі їх наявності) у вигляді електронного документа, що містить кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. У разі звернення Позичальника у письмовій формі на електронну адресу та/або поштову адресу Кредитодавця зазначену в цьому Договорі, Договір та його додатки (у разі їх наявності) можуть бути повторно надіслані також на електронну пошту Позичальника, зазначену у такому звернені. При цьому Позичальник підтверджує, що усвідомлює, що зазначення у зверненні некоректної (написаної з помилками) та/або не власної адреси електронної адреси, унеможливить отримання повторного надісланого Договору та/або може призвести до розголошення третім особам інформації про факт отримання фінансової послуги Позичальником. У такому разі, Кредитодавець звільняється від відповідальності за неможливість належним чином виконати свій обов`язок і Позичальник не матиме жодних претензій до нього.

Пунктом 2.8. Кредитного договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "14" травня 2024р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 5000.00 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_3 .

Відповідно до п.п. 1.1.- 1.3. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 5000,00 грн. Тип Кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «09» травня 2025р. згідно умов пункту 3.4 цього Договору.

Як вбачається із підпунктів 1.5.1., 1.5.2. пункту 1.5. Кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,47% (один цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). Знижена процентна ставка становить 1 (один цілих)% від Суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту) протягом Строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору.

Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 500.00 (п`ятсот гривень нуль копійок) грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього Договору.

На виконання умов Кредитного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну катку № 5375-41ХХ-ХХХХ-2531, що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця.

ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується інформаційною довідкою від ТОВ "Платежі Онлайн" №1401/12 від 23.12.2025р., за підписом директора Д. Ткаченка та додатком до неї (а.с. 23-25).

На запит суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надало відповідь №БТ/Е-6361 від 26.06.2025р., згідно з якою повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовануо карту № НОМЕР_4 , на яку у період з 14.05.2024 року по 19.05.2024 року здійснено переказ котів сумі 5000,00 грн. (а.с. 121-123).

Відповідно до підпункту 4.3.1. пункту 4.3. та пунтку 5.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму Кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Сума Кредиту, одержана Позичальником за цим Договором, повертається ним в повному обсязі у валюті Кредиту не пізніше дня остаточного повернення Кредиту (включно), зазначеного в Графіку платежів, на поточний рахунок Кредитодавця зазначений в Розділі 8 цього Договору, шляхом ініціювання переказу коштів з платіжної картки Позичальника через РОS-термінал в Особистому кабінеті.

У п. 6.1. Кредитного договору передбачено, що Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором згідно чинного законодавства України та цього Договору.

На підставі договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024р. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» свої права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право вимоги до боржників згідно з реєстром заборгованостей (а.с.40-45).

17 грудня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписали акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024р. (а.с. 49,53).

Відповідно до п. 2.2. Договору Факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024р. перехід від Первинного кредитора до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» Прав Вимоги до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Боргів та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників- підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відповідно до Реєстру Боржників та є невід`ємною частиною цього Договору.

Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників за Договором Факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024р. до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 19318,00 грн., з яких: 5500,00 грн. сума заборгованості за тілом; 13818 грн. сума заборгованості по відсотках (а.с.57-58).

Надалі 02 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №020425-У, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до боржників відповідно до реєстру заборгованості (додаток № 1 до Договору факторингу №020425-У від 02.04.2025 року (а.с.60-63).

Так, відповідно до Реєстру заборгованості від 02.04.2025р. (додаток № 1 до Договору факторингу №020425-У від 02.04.2025р.) ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №00-9770045 від 14.05.2025р. в сумі 19318,00 грн., з яких: 5500,00 грн. сума заборгованості за тілом; 13818 грн. сума заборгованості по відсотках (а.с. 67-68).

Відповідач свої зобов`язання за Договором позики Кредитним договором №00-9770045 від 14.05.2025р. виконував неналежним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі 19 318,00 грн., яка складається з наступного: 5 500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 13 818,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом., що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 02.04.2025р. по 07.05.2025р. та детальним розрахунком заборгованості (а.с.36, 37-39).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму і є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Отже, якщо форма договору електронна, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Дана позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20).

Як вбачається з матеріалів справи у Кредитному договорі №00-9770045 від 14.05.2024р. відповідач вказав своє ім`я, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер карткового рахунку, місце проживання, а також смс з кодом, що свідчить про використання одноразового ідентифікатора при здійсненні підпису стороною кредитного договору, зокрема, здійснення підпису ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, провівши аналіз законодавства у сфері комерційної концесії, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 уклав у письмовій формі Кредитний договір №00-9770045 від 14.05.2024р., сторонами узгоджено істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір кредиту, строк кредитування, строк дії договору, процентна ставка та порядок нарахування відсотків.

Отримання відповідачем 14 травня 2024 року коштів за Кредитним договором підтверджується інформаційною довідкою від ТОВ "Платежі Онлайн" №1401/12 від 23.12.2025р., за підписом директора Д. Ткаченка та додатком до неї та відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» №БТ/Е-6361 від 26.06.2025р.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання згідно ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За приписами ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

У ч. 1 ст. 1082 ЦК України вказано, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Окрім того, згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, суд дійшов висновку, що до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №00-9770045 від 14.05.2025 року.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні ТОВ «МАКС КРЕДИТ», ні ТОВ « ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», ні ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту підлягає захисту в судовому порядку.

Щодо позовної вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13818,00 грн., суд дійшов наступних висновків.

18 червня 2025 року ОСОБА_1 надав суду копії воєнного квитка серії НОМЕР_5 , з якого вбачається, що 18.06.2024 на підставі наказу № 80 він був зарахований до військової частини НОМЕР_6 командиром відділення (оператором ЕОМ), довідку форми № 5 за номером 394, видану 27.06.2024 року за підписом командира військової частини НОМЕР_6 підполковника ОСОБА_2 , про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовй службі у військовій частині НОМЕР_6 .

Наданими доказами відповідач підтверджує ту обставину, що він з 18.06.2024 є військовослужбовцем, а тому посилається на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо того, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час призову штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Військовослужбовці, визначені п. 15 ст. 14 зазначеного Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

Суд, дослідивши документи, надані відповідачем, вважає аргументи ОСОБА_1 підставними з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

За приписами частин другої, третьої статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21 жовтня 1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до статті 1 якого:

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» особливий період -період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду у справі № 813/402/17 (постанова від 26.08.2020) зауважує, що за змістом наведених визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Пунктом 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» врегульовано питання простроченої заборгованості на період дії воєнного стану в Україні. Так, на період дії воєнного стану та упродовж трьох місяців після його припинення або скасування банки, небанківські фінансові установи та колекторські компанії під час врегулювання простроченої заборгованості зобов`язані дотримуватися додаткових вимог щодо етичної поведінки, зокрема не взаємодіяти за власною ініціативою зі споживачем, що належить до захищеної категорії, та з його близькими особами.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише за наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц, провадження №61-21025св18.

Отже, суд встановив, що ОСОБА_1 з 18.06.2024 є військовослужбовцем, 2024 року на підставі наказу № 80 він був зарахований до військової частини НОМЕР_6 командиром відділення (оператором ЕОМ) і по теперішній час перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_6 , що підтверджено відповідачем належними доказами.

Вказані відомості позивачем спростовані не були.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що ОСОБА_1 користується пільгами, передбаченими ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», і дійшов висновку про можливість застосування до даних правовідносин пільг, передбачених статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як позивачем надано достатні докази того, що ОСОБА_1 має право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, оскільки в період нарахування процентів за користування кредитом він перебуває у складі добровольчого формування територіальної громади, виконує завдання територіальної оборони України і є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому має право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом.

Позивач вказані обставини жодним чином не спростував.

Встановивши, що на відповідача поширюється дія пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням того, що Кредитний договір №00-9770045 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем, відповідно до якого Підлісний отримав від товариства кредит у розмірі 5500,00 грн. був укладений 14.05.2024 року, суд дійшов висновку, що наведені вище пільги мають бути застосовані до відповідача протягом усього строку дії договору.

За таких обставин суд дійшов висновку, що мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення частково шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 5500,00 грн. - за тілом кредиту, відсотки за користування кредитними коштами відповідачу не нараховуються.

Згідно з ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За звернення до суду із позовом до ОСОБА_1 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплачено 2422, 40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №12918 від 05.05.2025р. (а.с. 7).

Позивачем також надано суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу копія Договору №07/04/25-02 про надання правової допомоги від 07.04.2025р., укладеного між адвокатом Тараненком А.І. та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», додаткова угода №6 до Договору №07/04/25-02 про надання правової допомоги від 07.04.2025р., копія акту прийому передачі наданих послуг від 07.04.2025р., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012р., копія довіреності від 04.12.2024р. (а.с. 69-75).

Так, відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору №07/04/25-02 про надання правової допомоги від 07.04.2025р. Клiєнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов' язання надавати правничу допомогу в обсязi та на умовах, передбаченим цим договором. Метою представництва є захист прав та законних iнтересiв Клiента, проведення необхiдних процесуальних дiй для досягнення найбiльш сприятливого результату у справi на користь Клiента.

Тараненко А.І. має право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012. та йому видано довіреність від 04.12.2024р. як адвокату на представництво інтересів ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Відповідно до п. 5.1., 5.2. Договору №07/04/25-02 про надання правової допомоги від 07.04.2025р. даний Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору. Сторони можуть змінювати та доповнювати даний Договір шляхом укладення Додаткових угод до нього.

Згідно із актом прийому-передачі наданих послуг до Договору №07/04/25-02 про надання правової допомоги від 07.04.2025р. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокат Тараненко А.І. підтверджують той факт, що Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги щодо складання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Кредитним договором № 00-9770045 від 14.05.2024р.та клопотання про витребування доказів, складення адвокатського запиту про витребування доказів; вартість наданих послуг 7000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі №910/12876/19 від 07.07.2021р. зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Отже, судом встановлено, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» отримало послуги від ОСОБА_3 як адвоката, а тому такі в розумінні чинного законодавства України є професійною правничою допомогою.

Дослідивши надані представником позивача докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. знайшли своє підтвердження.

При цьому, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягає стягненню судовий збір в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, що становить 689,68 грн. (2422,40 грн.*5500,00 грн./19318,00 грн.); витрати на професійну правничу допомогу в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, що становить 1992,96 грн. (7000,00 грн.*5500,00 грн./19318,00 грн.).

В іншій частині судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст. 8, 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 203-207, 509, 526-527, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633-634, 638, 639, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст. 2-4, 7-13, 15, 17-19, 23, 76-82, 89, 92, 95, 133, 137, 141, 223, 240, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-275, 279-284, 288-289, 352, 354-355, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4-А, офіс 10, ), за підписом представника Тараненка Артема Ігоровича (адреса місця праці: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 21), до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4-А, офіс 10, ) заборгованість за Кредитним договором № 00-9770045 від 14.05.2024р. в розмірі 5500,00 грн. (п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) за тілом кредиту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4-А, офіс 10, ) судовий збір в розмірі 689,68 грн. (шістсот вісімдесят дев`ять гривень 68 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1992,96 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дві гривні 96 копійок).

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду безпосередньо або через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: