справа № 824/131/23
провадження № 4с/824/9/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
УХВАЛА

01 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суду:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
з участю секретаряЩавлінського С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві цивільну справу за скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича - адвоката Кусого Андрія Васильовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про винесення постанови про відвід у виконавчому проваджені від 20 грудня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року представник приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. - адвокат Кусий А.В. звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про винесення постанови про відвід у виконавчому проваджені від 20 грудня 2024 року, у якій просив суд:

визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги та поновити такий;

визнати протиправним дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, щодо винесення постанови про відвід у виконавчому провадженні від 20 грудня 2024 року;

скасувати постанову від 20 грудня 2024 року приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про відвід у виконавчому.

В обґрунтування доводів скарги вказав, що 22 жовтня 2024 року Київським апеляційним судом видано виконавчий лист по справі №824/131/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.І. судових витрат у розмірі 10 000,00 грн.

18 грудня 2024 року даний виконавчий документ скеровано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Маковецькому З.В.

20 грудня 2024 року на електронну адресу Білецького І.М. від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. поступила постанова про відвід у виконавчому провадженні.

З тексту постанови встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру приватних виконавців стягувач Білецький І.М. є приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області, також є діючим членом Асоціації приватних виконавців України, з яким у приватного виконавця того ж виконавчого округу Маковецького З.В., теж діючого члена Асоціації приватних виконавців України є давні, дуже дружні та приязні позаробочі відносини, що виходять за межі формальних взаємовідносин, та створюють передумови для особистого суб`єктивного відношення до службових/ посадових обов`язків при здійсненні заходів примусового виконання в межах виконавчого документа та містять ознаки потенційного конфлікту інтересів виконавця із стягувачем.

Заявник вважає дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. протиправними та незаконними, адже Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання через наявність конфлікту інтересів виконавця із стягувачем та заявленням самовідводу.

Стаття 23 Законом України «Про виконавче провадження» не можна застосовувати на стадії вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки дана стаття визначає відводи саме у виконавчому провадженні. Отже, у разі прийняття приватним виконавцем рішення заявити самовідвід, то постанова про самовідвід виноситься лише після відкриття виконавчого провадження.

Також приватний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу (ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»), а не повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Вважає, що винесення постанови про відвід без відкриття виконавчого провадження є неможливим, а посилання на конфлікт інтересів стосовно стягувача є необгрунтованим. Крім того, заявник зазначив, що будь-яких підстав для заявлення приватним виконавцем Маковецьким З.В. самовідводу не було і будь якого потенційного конфлікту інтересів не існувало. Вважає, що самовідвод заявлений приватним виконавцем Маковецьким З.В. безпідставно. Приватний виконавець не вказав який саме наявний у нього приватний інтерес відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання своїх повноважень.

Вважає, що виконавець (державний чи приватний) може приймати рішення що можуть вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень виключно відносно боржника.

Зауважив про відсутність у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. давніх, дуже дружніх та приязних позаробочих відносин, що виходять за межі формальних взаємовідносин з приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В.

Крім того, вказав, що скарга на дії приватного виконавця була подана 29 грудня 2024 року, проте ухвалою Київського апеляційного суду тільки 14 січня 2025 року скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. повернуто без розгляду оскільки скаржником в скарзі не зазначено боржника ОСОБА_1 , його місцезнаходження, дані про електронний кабінет у відповідності до ст. 448 ЦПК України.

Про існування даної ухвали приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. та його представник адвокат Кусий А.В. довідались 16 січня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Відтак скаржник вважає дану причини пропуску строку на подання скарги поважною та клопоче про поновлення такого строку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. - адвоката Кусого А.В. на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про винесення постанови про відвід у виконавчому проваджені від 20 грудня 2024 року повернуто без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2025 року апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. - адвоката Кусого А.В. задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року скасовано, справу направлено до Київського апеляційного суду як суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2025 року поновлено приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому І.М. строк на подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про винесення постанови про відвід у виконавчому провадженні від 20 грудня 2024 року. Відкрито провадження за скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. - адвоката Кусого А.В. на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про винесення постанови про відвід у виконавчому проваджені від 20 грудня 2024 року. Призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

27 травня 2025 року та 06 червня 2025 року через систему «Електронний суд» на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. на скаргу, у яких він просив відмовити у задоволенні скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність. Вказує, що приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії у разі якщо божник або стягувач за виконавчим документом, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів. У разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження згідно вимого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження». Питання про відвід приватному виконавцю, який не заявив самовідвід, вирішується самим приватним виконавцем у строк до п`яти робочих днів після надходження заяви про відвід. З`ясування обставин щодо наявності реального або потенційного конфлікту інтересів виконавця та стягувача відбулось під час надходження заяви про примусове виконання рішення, а не після початку примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, що має наслідком інший процесуальний характер дій виконавця. Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес, а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу. Тому навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів. Зазначені обставини виключають можливість здійснення примусового виконання, зокрема і винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки ця дія є початком примусового виконання, відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», котра іменується «Початок примусового виконання рішення» та встановлює вимоги, коли виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

У судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях та просив врахувати практику Верховного Суду, сформовану у справах з аналогічних правовідносин.

У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. та його представник - адвокат Кусий А.В. не з`явився про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки-повідомлення до електронного кабінету в системі Електронний суд, що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Оскільки відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення приватного виконавця Маковецького З. В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з таких підстав.

Судом встановлено, 22 жовтня 2024 року Київським апеляційним судом видано виконавчий лист по справі №824/131/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. судових витрат у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

18 грудня 2024 року даний виконавчий документ скеровано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Маковецькому З.В.

20 грудня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. заявлено самовідвід, про що на підставі частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову та повідомлено про це стягувача.

Підставою для самовідводу приватного виконавця слугувало те, що стягувач Білецький І.М. є приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області та є діючим членом Асоціації приватних виконавців України, з яким у приватного виконавця того ж виконавчого округу виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В., діючого члена Асоціації приватних виконавців України, є дружні стосунки, що створює передумови для особистого суб`єктивного ставлення до службових/посадових обов`язків під час здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого документа та містить ознаки потенційного конфлікту інтересів виконавця із стягувачем.

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статей 1, 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватні виконавці належать до осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що державний виконавець, приватний виконавець зобов`язані вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання чи усунення конфлікту інтересів.

Конфліктом інтересів у цілях застосування цього Закону вважається суперечність між особистими інтересами державного виконавця або приватного виконавця та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання державним виконавцем або приватним виконавцем його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення примусового виконання рішень.

Наведені положення узгоджуються із Законом України «Про виконавче провадження», в якому пунктом 4 частиною третьою статті 18 визначено, що виконавець зобов`язаний заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 3, 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа (пункт 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 №512/5).

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: 1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця; 2) в інших випадках, передбачених законом.

При поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов`язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

У частині четвертій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» наведені обставини, за наявності яких державний/ приватний виконавець не може виконувати рішення.

Відповідно до пункту 3 цієї частини виконавець не може виконувати рішення, якщо він, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів.

У частині п`ятій цієї статті встановлено право стягувача за його заявою передати виконавчий документ від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову.

Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.

З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками.

Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

У пункті 7 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02 квітня 2012 року №512/5, зазначено, що до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону).

Заява про самовідвід є дискреційним повноваженням виконавця, яке спрямоване на забезпечення принципів неупередженості, об`єктивності та справедливості, передбачених ч. 5 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

У випадку самовідводу приватного виконавця він зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу або передати його за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби.

Постанова приватного виконавця про самовідвід може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду.

Системне тлумачення змісту статей 5, 23 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням принципу розумності, свідчить, що: частина третя статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначає окремі випадки, за яких приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, а частина четверта - обставини, наявність яких унеможливлює виконання приватним виконавцем рішення; як частина четверта статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає вимоги до виконавчого документа, недотримання яких є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, так і частина третя статті 5 цього Закону, яка наділяє приватного виконавця правом повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, не містять такої підстави повернення виконавчого документа стягувачу, як наявність реального або потенційного конфлікту інтересів виконавця та стягувача; у частині четвертій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», яка застосовується у системному зв`язку зі статтею 23 цього Закону, законодавець на підставі імперативних приписів визначив обов`язок приватного виконавця заявити самовідвід у разі виявлення обставин, що свідчать про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів виконавця та стягувача; такому обов`язку приватного виконавця кореспондує право на повернення виконавчого документа стягувачу або передачу за його згодою іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби. Наведений припис деталізовано у пункті 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яким визначено право стягувача до відкриття виконавцем виконавчого провадження заявити про передачу виконавчого документа від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби.

Таким чином, з`ясування обставин щодо наявності реального або потенційного конфлікту інтересів виконавця та стягувача відбувається під час надходження заяви про примусове виконання рішення у порядку, визначеному статтями 4, 5, 23 Закону України «Про виконавче провадження», наслідком якого може бути вирішення питання приватним виконавцем про самовідвід, що вчиняється у формі постанови, яка може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду.

З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Право стягувача на оскарження постанови приватного виконавця про самовідвід або про відмову у відводі спрямоване на недопущення безпідставного усунення останнього від виконання рішення, відповідає таким засадам виконавчого провадження, як обов`язковість виконання рішень, справедливість, неупередженість та об`єктивність, а також розумність строків виконавчого провадження та забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності приватних виконавців.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року у даній справі, підтвердивши право виконавця на самовідвід за наявності потенційного конфлікту інтересів.

З урахування вказаних вимог закону та висновків Верхового Суду, суд вважає недоведеним твердження заявника про те, що у разі надходження заяви про примусове виконання рішення та у випадку, якщо приватний виконавець вирішив заявити самовідвід, він повинен спочатку відкрити виконавче провадження та лише потім вирішувати питання щодо самовідводу, оскільки останнє не суперечить пункту 7 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відтак приватний виконавець має право заявити про самовідвід, не відкриваючи виконавчого провадження, оскільки ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє вжити заходів для запобігання конфлікту інтересів на будь-якому етапі виконання.

Отже, дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. щодо винесення постанови про самосвідвід без винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Твердження заявника щодо протиправності дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. не знайшли підтвердження, оскільки законодавство не вимагає обов`язкового відкриття виконавчого провадження для реалізації права на самовідвід.

Таким чином відсутні підстави для задоволення вимог скарги в цій частині.

При цьому, суд також надає оцінку аргументам приватних виконавців Маковецького З.В. та Білецького І.М. щодо доведеності/ недоведеності обставин, які свідчать про наявність (відсутність) потенційного конфлікту інтересів виконавця зі стягувачем, оскільки це є доводом скарги. Так, Маковецький З.В. і в судовому засіданні заявив суду, що через дружні стосунки зі стягувачем він не може бути неупередженим у результатах виконання даного виконавчого листа, він є зацікавленою особою у даних правовідносинах і саме з метою недопущення потенціного конфліку інтересів він заявив самовідвід. Враховуючи, що сам приватний виконавець заявляє, що він не може бути об`єктивним і неупередженим при примусовому виконанні зазначеного виконавчого документу, суд вважає, що у Маковецького З.В. були законні і обґрунтовані підстави для заявлення самовідводу саме з метою уникнення потенційного конфлікту інтересів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., оскільки матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень приватним виконавцем Маковецьким З.В. вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні 20 грудня 2024 року постанови про відвід.

Керуючись ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про винесення постанови про відвід у виконавчому проваджені від 20 грудня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 07 липня 2024 року.

Суддя Р.В. Березовенко