Справа № 461/2953/22 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/3556/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

20.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду, завдану бездіяльністю органу державної влади, у розмірі 500 000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликався на те, що слідчим Відділом відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0005420 від 13.12.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Вказане кримінальне провадження зареєстровано на підставі заяви позивача ОСОБА_1 , в якій він повідомив, що 30.11.2016 о 20:00 год., невідома особа, шляхом віджиму віконної рами, через вікно проникла в офісне приміщення АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала сейф, всередині якого знаходились належні йому мобільні телефони марки «iPhone» у кількості 51 шт., чим спричинили йому матеріальну шкоду у розмірі 405 000,00 грн. Процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Галицької окружної прокуратури міста Львова. У кримінальному провадженні № 0005420 від 13.12.2016 ОСОБА_1 має статус потерпілого. Після реєстрації кримінального провадження № 0005420 від 13.12.2016 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під час допиту ОСОБА_1 в якості потерпілого, слідчому було надано відеозаписи з камери, яка перебувала в офісі та детальне найменування викрадених телефонів з переліком їх міжнародних ідентифікаторів мобільного обладнання (надалі по тексту ІМЕІ). Додатково органу досудового розслідування ним було надано відомості та документи щодо анкетних даних осіб, які здійснювали операції з викраденими в нього телефонами. Однак, незважаючи на те, що з моменту реєстрації кримінального провадження 13.12.2016 пройшло понад п`ять років, а також на наявність доказів про місце знаходження викрадених мобільних телефонів, наданих потерпілим та його представником, орган досудового розслідування необхідні слідчі дії умисно не провів, не притягнув до відповідальності осіб, причетних до вчинення злочину, викрадене майно не відшукане, хоч воно ідентифіковане і у органу досудового розслідування була можливість встановити інформацію про його місце перебування.

Зазначив, що натомість, слідчі СВ ВП № 1 ЛРУІІ № 1 ГУНП у Львівській області, здійснюючи досудове розслідування кримінального провадження понад п`ять років, своєю бездіяльністю порушують основоположні принципи щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, прийняття процесуального рішення в кримінальному проваджені, допустили в кримінальному провадженні втрату процесуальних документів та доказів. Вказані обставини свідчать про неефективне розслідування кримінального провадження № 0005420, про що ним неодноразово зазначалося у скаргах, які надсилались на адресу вищестоящих органів досудового розслідування та прокуратури, однак як вбачалось з відповідей відповідача, а саме - Слідчого управління ГУНП у Львівській області, фактів неефективного розслідування кримінального провадження таким не вбачалось. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження ведеться вкрай неефективно, халатно та недбало, оскільки слідчі безвідповідально ставляться до виконання своїх службових обов`язків, не виконують вказівки процесуального керівника та керівника органу досудового розслідування. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у травні 2019 року та грудні 2021 року встановлено, що всупереч вимогам КГПС України належне розслідування у цьому кримінальному провадженні з моменту його реєстрації в ЄРДР не проводиться, крім того наявні факти, які вказують на втрату процесуальних документів (супровідний лист оперативного управління про виконання окремого доручення) та письмових і речових доказів (протокол допиту свідка, вилучений викрадений телефон) з використанням яких слідчий і мав можливість встановити осіб причетних до вчинення злочину.

Вважає, що процесуальна бездіяльність органу досудового розслідування порушує його права як потерпілого, розумні строки проведення досудового розслідування, унеможливлює прийняття законного рішення у провадженні та встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, подальше притягнення її до відповідальності та відшкодування заподіяних потерпілому збитків. Слідчі дії, які зазначені в клопотаннях про проведення процесуальних дій та заходи забезпечення кримінального провадження стосовно осіб та об`єктів на які вказували свідки не проведені. Разом з тим, на момент подання позову окремі слідчі дії та заходи забезпечення кримінального провадження провести вже неможливо, оскільки закінчились строки збереження документів та відомостей, а особи, причетні до операцій з викраденим майном та ймовірно до крадіжки, після їх встановлення і допиту будуть мати формальні підстави повідомляти, що у зв`язку зі спливом значного періоду часу не пригадують обставин.

Незважаючи на те, що частина мобільних телефонів була вилучена ще у 2017 році, вказані телефони позивачу повернуті не були, а фактично повернуті у травні 2021 року, коли вартість мобільних телефонів зменшилась більш ніж у 4 рази, а інші телефони орган досудового розслідування, незважаючи на можливість їх вилучення, не вилучив. Підтвердженням того, що позивачу вчиненням крадіжки його майна була заподіяна шкода є висновок товарознавчої експертизи №74, проведеної за заявою представника позивача від 23.02.2022. За результатами проведеної товарознавчої експертизи було встановлено, що ринкова вартість викрадених телефонів марки Iphone станом на листопад 2016 року становить 428 830,44 грн. Однак, ринкова вартість викрадених телефонів марки Iphone станом на січень 2022 року (період проведення експертизи) становить 81110, 00 грн. Досудове розслідування почалось 13.12.2016 року, що на даний час становить більше 5 років та триває по теперішній час. За такий тривалий час орган досудового розслідування міг би закрити кримінальне провадження або звернутись до суду з обвинувальним актом.

Внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування, яке триває вже понад п`ять років, він зазнав моральних страждань, які полягають в тому, що йому тривалий час доводиться захищати свої порушені права, оскаржувати дії щодо вирішення його заяви у законний спосіб шляхом звернення з заявами, клопотаннями і скаргами до відповідачів, суду, так і до інших правоохоронних органів та державних органів. У його житті відбулася вимушена зміна життєвих планів, утворились перепони у реалізації професійних можливостей, мала місце невизначеність від неналежного досудового розслідування та відсутності кінцевого результату за висновками розслідування, розчарування у довірі до державних органів. У нього виникла необхідність вимушено відстоювати свої права, відмовлятися від життєвих планів, вимушено бути залученим у процес відстоювання справедливості, що спричинило зниження якості життя, призвело до переживання хронічного стресу, постійного перебування у пригніченому стані, нервовому напруженні та психологічному дискомфорті, що знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з бездіяльністю органу досудового розслідування. Внаслідок наведених дій, він мав необхідність впродовж багатьох років нести матеріальні витрати на правову допомогу адвоката у зв`язку з оскарженням неправомірних дій та бездіяльності органу досудового розслідування, оплачувати поїздки з м. Рівне у м. Львів для проведення слідчих дій, що також спричинило йому моральні страждання. Внаслідок порушення його прав через бездіяльність органу досудового розслідування під час проведення розслідування у кримінальному провадженні № 00005420 від 13.12.2016 йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 500 000,00 грн.

Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 200 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди, заданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

Стягнуто з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати за проведення комісійної судової психологічної експертизи в розмірі 16782, 60 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

20.11.2024 рішення суду оскаржила Державна казначейська служба України.

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим в частині задоволених позовних вимог щодо розподілу судових витрат.

Зазначає, що всупереч вимогам статей 139, 141 ЦПК України, суд першої інстанції не здійснив розподіл судових витрат між сторонами, натомість без жодної правової підстави стягнув з держави Україна за рахунок Державного бюджету України витрати за проведення комісійної судової психологічної експертизи в розмірі 16782, 60 грн.

Тобто, суд стягнув витрати, пов`язані з проведенням експертизи не зі сторони у справі, а з Державного бюджету України. Однак, Державний бюджет України за жодною бюджетною програмою не передбачає асигнувань для виплати витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у цивільній справі. В силу приписів статті 141 та статті 139 ЦПК України витрати, пов`язані з проведенням експертизи можуть бути стягнуті винятково зі сторони у справі - суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов, та в жодному разі не з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

Просить рішення суду скасувати в частині стягнення за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрат за проведення комісійної судової психологічної експертизи в розмірі 16782, 60 грн та прийняти в цій частині нове рішення.

Рішення суду оскаржило Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначило, що обов`язковою умовою для осіб, які звертаються до суду для відшкодування моральної шкоди, є доведення належними доказами спричинення такої. Такими доказами можуть бути, зокрема, висновки психолого - психіатричної експертизи. Однак, жодної експертизи на підтвердження отримання позивачем фізичних чи душевних страждань не проводилося. Відтак, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували завдання позивачеві моральної шкоди внаслідок порушення його прав. Матеріали справи також не містять даних про зміну в сторону погіршення стану здоров`я позивача, наявність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вважає, що лише факт тривалого досудового розслідування виключає наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди слід враховувати глибину душевних страждань, завданих позивачу, наявність перешкод у реалізації своїх життєвих планів, а також вимоги розумності та справедливості, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.Відтак, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 200 000, 00 грн є необґрунтовано завищеним.

Просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень та стягнення судових витрат скасувати.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник Головного управління Національної поліції у Львівській області - Гій А.А. скарги підтримали з підстав, наведених у них, просили скарги задоволити.

Представник ОСОБА_1 - Стець Р.Я. проти скарг заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.19, ст. 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Судом встановлено, що Слідчим Відділом відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0005420 від 13.12.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України /Том 1, а. с. 22/.

Кримінальне провадження № 0005420 зареєстровано на підставі заяви позивача ОСОБА_1 в якій він повідомив, що 30.11.2016 о 20:00 год., невідома особа шляхом віджиму віконної рами, через вікно проникла в офісне приміщення АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала сейф, всередині якого знаходились належні йому мобільні телефони марки «iPhone» у кількості 51 шт., спричинивши матеріальну шкоду у розмірі 405 000,00 грн. /Том 1, а.с. 16-18/.

Процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Галицької окружної прокуратури міста Львова.

У кримінальному провадженні № 0005420 від 13.12.2016 ОСОБА_1 має статус потерпілого.

09.04.2019 р. на адресу слідчого СВ ШевченківськогоВП ГУНП у Львівській області було скеровано клопотання про проведення процесуальних дій, а саме: отримання ухвал про тимчасовий доступ до документів ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» та ТзОВ «Трейд Світ Груп», допиту службових осіб вказаних суб`єктів господарювання, а також встановлення допиту осіб, що здавали в ломбард викрадені телефони та їх придбавали.

08.11.2018 року за № 13, 09.04.2019 за № 34 та 15.05.2019 за № 54 на адресу слідчого СВ Шевченківського ВП (на даний час СВ ВП № 1 ЛРУП № 1) ГУНП у Львівській області в порядку ст. 220 КПК України надсилались клопотання про проведення процесуальних (слідчих) дій, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і на підставі яких можливе встановлення особи, яка вчинила злочин, подальше притягнення її до відповідальності та відшкодування заподіяних збитків /Том 1, а. с. 23-28, 34-40/.

25.01.2019 р. слідчим винесено постанову про часткове задоволення клопотання.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Львова від 14 лютого 2019 року у справі №466/1010/19 скаргу представника ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено частково, постанову від 25.01.2019 р. скасовано та зобов`язаного слідчого належним чином розглянути клопотання від 18.11.2018 р. про проведення процесуальних дій /Том 1, а. с. 63-70/.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Львова від 25 травня 2020 року у справі №466/10148/17 визнано бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання представника ОСОБА_1 про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Львова 14 червня 2021 року у справі № 466/3405/21 визнано бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні вилученого майна у кримінальному проваджені.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Львова 14 червня 2021 року у справі № 466/3405/21 визнано бездіяльність слідчого, яка полягає у недотриманні розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005420 від 13.12.2016 рок у, чим порушено права потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова 20 липня 2021 року у справі №463/5030/21 та в справі №463/8783/21 від 27 вересня 2021 відмовлено у визнанні бездіяльності прокурора у кримінальному провадженні № 0005420, оскільки керівник Галицької окружної прокуратури м. Львова у відповідності до вимог ч.2 ст. 308 КПК України виконав вимоги адвоката Стеця Р. Я. в інтересах ОСОБА_1 , а саме розглянув його скаргу та повідомив заявника про результати її розгляду де вказав, що надав письмові вказівки слідчому в порядку ст. 36 КПК України, оскільки досудове розслідування здійснюється неналежним чином, а слідчим допускається тяганина під час проведення слідчих дій / Том 1, а. с. 73-74/.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Львова від 08 листопада 2021 року у справі № 466/10326/21 визнано бездіяльність слідчого щодо ненадання матеріалів кримінального провадження № 0005420 для ознайомлення / Том 1, а. с. 71-72/.

Згідно інформації № 4006/24/3/1- 2019 від 19.02.2019 Головним слідчим управлінням Національної поліції України вивчено матеріали кримінального провадження та встановлено, що досудове розслідування проводиться неналежним чином і з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, взаємодія між слідчим та оперативними працівниками перебуває на неналежному рівні, слідчі (процесуальні) дії не проводяться, заходи направлені на розкриття злочину, встановлення обставин його вчинення не вживаються, судові криміналістичні експертизи у кримінальному провадженні не призначені, відеозапис з місця вчинення злочину не оглянуто, місцезнаходження викрадених телефонів не встановлено, допити осіб, які працювали у офісі не проведені, процесуальне рішення щодо передачі речових доказів потерпілому не прийняте.

Окрім цього, вказаним листом ГСУ НПУ надано вказівки в порядку ст. 39 КПК України, які слідчими проігноровано та по даний час виконані у повному обсязі не були. Належного контролю за виконанням вказаних вказівок слідчими Шевченківського ВП ГУНП у Львівські області зі сторони Слідчого управління ГУНП у Львівській області також не було.

Також, згідно інфрмації слідчого управління ГУНП у Львівській області, викладеної в листах № 10185/16/02-19 від 08.08.2019, 2214/16/02-19 від 26.02.2019, 18593/16/02-18 від 20.11.2018, 14746/16/02-17 від 19.10.2017 та листі Львівської місцевої прокуратури № 2, зареєстрованому у Шевченківському ВП ГУНП у Львівській область за № 8242 від 28.11.2018, слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області надсилались письмові вказівки про проведення слідчих (розшуковик) дій в порядку ст.ст. 36, 39 КПК України, а також наголошувалось на тому, що досудове розслідування здійснюється з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, керівництву Шевченківського ВП неодноразово вказано на посилення контролю за виконанням службових обов`язків підлеглими працівниками, стан досудового розслідування у кримінальному проваджену неодноразово визнано незадовільним.

Однак, письмові вказівки, надані прокуратурою та слідчим управлінням ГУНП у Львівській області виконані не були.

Також, ГУНП у Львівській області листом від 26.03.2019 р. повідомило представника ОСОБА_1 , що за фактами викладеними у його зверненні проведено службове розслідування, яким встановлено що у кримінальному провадженні № 0005420 досудове розслідування здійснюється неефективно, з порушенням розумних строків. За результатами службового розслідування підлягають притягненню до дисциплінарної відповідальності слідчі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , однак такі, зважаючи на ряд обставин не можуть бути притягнуті до відповідальності /Том 1, а. с. 105-107/.

22.08.2019 ГУНП у Львівській області провело службове розслідування за результатами звернення ОСОБА_1 від 27.06.2019 р. яким встановлено, що у кримінальному провадженні № 0005420 досудове розслідування здійснюється неефективно, з порушенням розумних строків. Встановлено втрату супровідного листа про виконання окремого доручення ОУ ГУНП у Львівській області, яким було скеровано вилучений телефон та протокол допиту свідка, в якого цей телефон було вилучено, а також і сам протокол допиту свідка втрачений. За порушення службової дисципліни підлягає притягненню до відповідальності слідчий ОСОБА_6 та начальник СВ ОСОБА_7 /Том 1, а. с.120-125/.

25 червня 2019 року ОСОБА_1 подано до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366, 382 КК України працівниками правоохоронного органу ( СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області) /Том 1, а. с. 78-84/.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000774 від 30 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч.1 ст.366, ч.3 ст.382 КК України за фактом неналежного виконання слідчими Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області службових обов`язків /Том 1, а. с. 99-100/.

В кримінальному проваджені № 0000774 від 29 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано потерпілим, після оскарження та скасування постанов слідчого ДБР про відмову у визнанні потерпілим, а також відводу слідчого від розслідування кримінального провадження.

З висновку експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної №17667/23-61 експертизи від 29.05.2024 року вбачається, що за результатами психологічного дослідження ситуація, що розглядається в цьому дослідженні (бездіяльність слідчих Відділу поліції №1 Львівського районного управління №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005420 від 13.12.2016 року) є для ОСОБА_1 психотравмуючою, внаслідок якої йому спричинено психологічні страждання, моральну шкоду. Орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок ситуації, що розглядається в цьому дослідженні (бездіяльність слідчих Відділу поліції №1 Львівського районного управління №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005420 від 13.12.2016 року) становить 162 мінімальні заробітні плати /Том 1, а.с.248-255/.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що у зв`язку з неефективним та надміру довготривалим проведенням досудового розслідування, яке по даний час не завершене, позивач затратив чимало часу на оскарження протиправних постанов слідчого, ініціювання проведення слідчих дій, перебував у стані постійного дискомфорту, невизначеності від неналежного досудового розслідування та відсутності кінцевого результату за висновками розслідування, розчарування у спроможності державних органів захистити його. Надмірна тривалість кримінального провадження призвела до вимушених звернень позивача до конторолюючих органів та суду. Завдані йому моральні страждання зумовлені тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати щоденну господарську діяльність, підриву репутації, що є підставою для відшкодування моральної шкоди та призвело до вимушених змін у його житті. Крім того, той факт, що досудове розслідування за заявою ОСОБА_1 проводиться тривалий час і є неефективним, підтверджено чисельними ухвалами слідчих суддів, якими, визнано бездіяльність слідчих. Заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди також підтверджується висновком комісійної судової психологічної експертизи №17667/23-61 від 29.05.2024 року.

При вирішенні спору районний суд також врахував практику Європейського суду з прав людини, який у рішеннях ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine) від 30 березня 2004 року, заява № 66561/01) та у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); § 35 рішення від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92) вказав, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, ґарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такий засіб вважатиметься «ефективним», якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися (§ 78 того ж рішення). Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з урахуванням складності справи, поведінкою заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою.

Колегія суддів також погоджується з розміром моральної шкоди, визначеної судом, оскільки вважає таку належною компенсацією для позивача за моральні страждання, завдані йому бездіяльністю відповідача.

Відповідно до п.п. 1, 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів з державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, що передбачено ч. 2 ст. 2 ЦК України. При цьому, у даній справі держава Україна бере участь у справі через відповідний орган державної влади, а саме Головне управління Національної поліції у Львівській області, бездіяльністю якого завдано моральну шкоду позивачу.

З наведених мотивів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення моральної шкоди та витрат на проведення комісійної судової психологічної експертизи, понесених ОСОБА_1 під час розгляду справи, з держави України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України зазначених коштів з Державного бюджету України.

Доводи скарг правильних висновків суду не спростовують, підстав для їх задоволення та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України таГоловного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра