Номер провадження по справі 2/387/241/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Косюг І.В.

за участю:

позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Бережиленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просять позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що на початку 2010 року дочка позивачів ОСОБА_5 стала зустрічатись з відповідачем ОСОБА_3 . В другій половині липня 2010 року ОСОБА_3 став проживати в будинку позивачів з їх донькою як чоловік та дружина в цивільному шлюбі. За час спільного проживання народився син ОСОБА_6 . Відповідач не мав постійного місця проживання та сталих зоробітків, а зароблених ним коштів не вистачало на утримання сім`ї та дитини внаслідок чого виникали неодноразово конфліктні ситуації з донькою ОСОБА_5 яка також не мала на той час ні професії ні освіти, що стало причиною їх розлучення. Донька позивачів вирішила піти навчатися та здобути освіту в м. Кропивницькому, а позивач ОСОБА_1 з 21.10.2011 року до 26.10.2013 року здійснювала догляд за онуком ОСОБА_6 , до досягнення ним трирічного віку. Позивачі вказують, що виховують онука ОСОБА_6 та він перебуває на їхньому повному утриманні, а також проживає з ними після трагічної смерті їхньої доньки ОСОБА_5 з 12.07.2017 року. Відповідач участі у вихованні сина не бере, не провідує його, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2011 року у справі №2-340/11 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття сина ОСОБА_6 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_3 сплачував на користь ОСОБА_5 на утримання динити аліменти щомісячно до трагічної смерті ОСОБА_5 , а з червня 2017 року по теперішній час аліменти на утримання сина не сплачує, не бере участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавився успіхами у розвитку здібностей до навчання, не спілкується з сином, тому позивачі, з метою забезпечення прав та законних інтересів динити, звернулися з цим позовом до суду про позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд, ухвалою від 04.02.2025, за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 387/166/25 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.03.2025.

За наслідками судового засідання 12.03.2025, за клопотанням відповідача, підготовче засідання відкладено на 03.04.2025, про що 12.03.2025 постановлено відповідну ухвалу.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію цивільного процесу та призначено справу до розгляду по суті на 02.05.2025, про що 03.04.2025 постановлено відповідну ухвалу.

В судових засіданнях 02.05.2025 та 21.05.2025, у зв`язку з неявкою відповідача, судом оголошено перерви до 21.05.2025 та 20.06.2025 відповідно.

Ухвалою суду 20.06.2025, за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 10.07.2025.

На визначену судом дату з`явились позивачі, відповідач та представник третьої особи.

Позивачі позов підтримали, просили про задоволення. При цьому зазначили, що відповідач не брав участі у житті сина ОСОБА_6 .. Побачення з сином за весь час були декілька разів. Відповідач привітав сина на перший день його народження. Бачився з ним на похованні матері ОСОБА_5 у 2017 році, і з того часу жодного разу не шукав зустрічі з сином, при тому, що вони проживають в одному селі. Також зазначили, що відповідачем систематично перераховуються невеликі суми грошових коштів на банківську картку, яка відкрита на ім`я матері відповідача, та перебуває у розпорядженні позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Так, судом була вислухана думка неповнолітнього ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом з дідусем та бабусею, а батько з ним взагалі не спілкується. Його вихованням, забезпеченням займаються лише дідусь та бабуся. ОСОБА_7 зазначив, що батько з ним будь-яких зв`язків не підтримує, не спілкується з ним, не знає номеру його мобільного телефону, не цікавиться його шкільним життям, станом здоров`я, загальними потребами. Останній раз бачив батька на похованні матері у 2017 році. Хоче, щоб ОСОБА_3 позбавили батьківських прав, оскільки не вважає його своїм батьком.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. В судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що він є рідною людиною для ОСОБА_7 , і хоче бути для нього підтримкою. Зазначив, що бабуся з дідусею є людьми похилого віку, у випадку будь якої складної життєвої ситуації, готовий прийти синові на допомогу. Зазначив, що до смерті ОСОБА_5 (матері ОСОБА_7 ) регулярно сплачував аліменти на утримання сина. Після смерті допомагав фінансово та передавав кошти своїй матері, яка їх переказувала на банківську картку, що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_1 . Також здійснював поштові перекази Кулинич Л.В. та передавав грошові кошти готівкою. В силу своїх фінансових можливостей старався надавати допомогу. Зазначив, що визнає свою вину в тому, що всі роки не спілкувався з сином, але хотів би це виправити. Почувши думку сина, сказав, що не буде заперечувати проти позову, погоджується з його рішенням.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених у висновках комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тишківської сільської ради.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа № 70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, «відповідні та достатні» для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою, суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 9).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2011 у справі № 2-340/11, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття сина ОСОБА_7 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 24)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області 05.07.2017, актовий запис №38 (а.с.12).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2024/012995725 від 28.10.2024 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.10.2010 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до довідки №610, виданої 26.11.2024 Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї входять: чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; внук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Відповідно до довідки №162, виданої 09.03.2023 Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 дійсно проживає разом з малолітнім онуком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на повному його утриманні (а.с.15).

За змістом характеристики ОСОБА_6 , виданої Опорним закладом «Тишківський ліцей» Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається з опорному закладі «Тишківський ліцей» з 1 класу. Має досягнення низького та середнього рівня. Навчається в повну міру всоїх можливостей. Зарекомендував себе як товариський, веселий, добрий учень. У знайомому йому колі людей почувається вільно та комфортно. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Пропускає навчання без поважних причин рідко. Оскільки мама ОСОБА_7 трагічно померла, дитина увесь час проживає з дідусем ОСОБА_8 і бабусею ОСОБА_9 Корчунами, які беруть активну участь у навчанні та вихованні онука, постійно підтримують зв`язок із класним керівником (а.с. 16).

За змістом довідки-характеристики ОСОБА_1 , виданої Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області 26.11.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та постійно проживає із чоловіком та онуком за адресою: АДРЕСА_1 . Громадянка України. Разом з чоловіком народили та виховали трьох дітей. На теперішній час знаходиться на пенсії. Займається домашнім господарством. За характером доброзичлива, спокійна, трудолюбива, в повній мірі опікується онуком. З сусідами знаходиться в дружніх стосунках. Від односельчан має повагу. За останній період часу до Виконавчого комітету Тишківської сільської ради компрометуючі матеріали на ОСОБА_1 не надходили (а.с.18).

Відповідно до довідки про доходи №0751 7779 1814 2793, виданої Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області, ОСОБА_1 за період січень-листопад 2014 року отримала 32340,00 гривень пенсії (а.с. 22).

За змістом довідки-характеристики ОСОБА_2 , виданої Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області 26.11.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та постійно проживає із дружиною та онуком за адресою: АДРЕСА_1 . Громадянин України. Разом з дружиною народили та виховали трьох дітей. Хороший сім`янин. В повній мірі опікується дітьми та онуками. На теперішній час працевлаштований, працює трактористом в ТОВ «Згода». За характером доброзичливий, спокійний, трудолюбивий. Від односельчан та колег має повагу. З сусідами знаходиться в дружніх стосунках. За останній період часу до Виконавчого комітету Тишківської сільської ради компрометуючі матеріали на ОСОБА_2 не надходили (а.с.19).

Відповідно до довідки про доходи №1146, виданої 02.12.2024 ТОВ «Згода», ОСОБА_2 , за період січень листопад 2024 року нараховано 82 478,00 гривень заробітної плати (а.с. 23).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 20.11.2024, комісією у складі начальника ССД Бережиленко І.В., головного спеціаліста ССД Міщенко Н.В., ПОГ Усенко Д.С., проведно обстеження умов проживання по АДРЕСА_1 . Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з 5 кімнат: 3 спальні кімнати, кухня, коридор. Умови проживання: санітарно-гігієічні норми в будинку дотримуються, в будинку чисто, речі складені, посуд помитий. Сім`я обробляє присадибну ділянку та утримує господарство. В наявності приготовлена їжа та запаси продуктів зарчування. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: онук проживає в окремій кімнаті, має місце для виконання домашніх завдань, виглядає охайно, одяг за розміром та по сезону. За вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 бабуся; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 дідусь; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 онук (а.с.17).

Як слідує з висновку комісії з питань захисту прав дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 11.03.2025, до служби у справах дітей звернулась ОСОБА_1 , яка фактично проживає з онуком ОСОБА_6 , який хоче позбавити батьківських прав рідного батька. Мати, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . З моменту її смерті онук залишився жити з бабусею та дідусем. За словами ОСОБА_6 , батько участі у його вихованні не приймав зовсім, не цікавиться життям дитини, його фізичним, психологічним та емоційним станом, не брав участі у прийнятті важливих рішень щодо його навчання, дозвілля чи лікування, не спілкувався з дитиною, не підтримував з ним емоційного контакту, не надавав фінансової допомоги на харчування, одяг, лікування, освіту чи інші життєво необхідні потреби дитини. Також на комісію було запрошено батька ОСОБА_3 , який проігнорував його та не з`явився ніхто з членів його родини. Це свідчить про відмову батька виконувати свої прямі обов`язки. Враховуючи наведені факти і керуючись чинним законодавством України, позбавлення батька батьківських прав є обґрунтованим і доцільним заходом для захисту прав інтересів дитини. (а.с. 20,40)

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого 04.10.2016 Виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, 04.10.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис №8 (а.с. 70).

Родина ОСОБА_3 має двох спільних дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_4 та серія НОМЕР_5 (а.с. 66,68).

Відповідно до довідки №26, виданої 11.03.2025 Карбівським старостинським округом, згідно погосподарської книги №2 за 2021-2025 роки села Маркове Карбівського старостинського округу, до складу сім`ї ОСОБА_3 входять: ОСОБА_13 дружина, 1996 року народження; ОСОБА_11 донька, 2015 року народження; ОСОБА_12 донька, 2022 року народження (а.с.71)

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_3 , останній в період з березня 2010 року по червень 2024 року працював у ПП «АФ «Перспектива», СВК «Україна» (а.с.72-75).

З наданих відповідачем копій розписок, виписки про рух коштів по рахунку, видаткових касових ордерів, банківських квитанцій, квитанцій поштових переказів вбачається, що в період з листопада 2017 року по січень 2025 року відповідачем здійснювались грошові перекази ОСОБА_1 з сумах від 400 гривень до 2000 гривень щомісячно (а.с.80-95, 98-104). Вказана обставина не заперечується позивачами. При цьому позивач ОСОБА_1 пояснила, що з початку поточного року грошові кошти, що надходять на банківську карту, яка відкрита на ім `я матері відповідача ОСОБА_14 та перебуває у її користуванні, вона не використовує.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю обставин, які свідчать про ухилення батька неповнолітньої дитини від виконання своїх обов`язків по його вихованню.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини (далі Конвенція).

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно із частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду із цим позовом, бабуся та дідусь неповнолітнього ОСОБА_6 , як підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 визначили те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків на протязі усього життя сина, не провляє будь-якого бажання та інтересу у спілкуванні з дитиною, не займається його розвитком та вихованням, не приймає участі у житті дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (зокрема постанови Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі №357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 06 вересня 2023 року у справі №545/560/21).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19, від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі №213/2822/21.

Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її батьківських прав, покладено на позивача.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 з народження і до смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) проживав з бабусею, дідусем та мітір`ю. Після смерті матері ОСОБА_6 проживав з бабусею та дідусем. Спільно з батьком ОСОБА_6 проживав перші вісім місяців свого життя, в подальшому батьки припинили родинні стосунки. Увесь період життя ОСОБА_6 його забезпеченням, вихованням, навчанням, розвитком займаються бабуся та дідусь. Батько участі в житті дитини, окрім певної грошової підтримки, не приймає.

Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд підкреслює, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою як для батька (матері), так і для дитини серйозні правові наслідки, однак, водночас, зауважує, що за певних обставин це є єдиним способом забезпечення якнайкращих інтересів дітей.

Аналіз поведінки відповідача на підставі досліджених у судовому засіданні доказів та наданих останнім в судовому засіданні пояснень, дозволяє виснувати, що відповідач тривалий час не займається вихованням сина, не піклується про нього та його розвиток, не спілкується з ним взагалі, не цікавиться його здоров`ям, життям та навчанням.

Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, які б вказували на наявність у відповідача труднощів чи перешкод, що унеможливлюють виконання ним обов`язку по вихованню сина, тобто наявність об`єктивних причин, які не залежали від його волі та пояснюють таку поведінку відповідача.

Також, суд бере до уваги те, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , висловив бажання позбавити батька батьківських прав, позаяк не вважає його своїм батьком.

Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на умисне ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

Відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень відповідача, останній проживає з сином в одному населеному пункті. Востаннє бачив сина в судовому засіданні в даній справі 03.04.2025. Будь-якого спілкування між ним та сином не має. Він не знає номеру мобільного телефону сина, його стану здоров`я, успіхів у навчанні, інтересів, кола його друзів, потреб, впободань.

Слід зазначити, що при розгляді справи по суті суд неодноразово відклав судові засідання з метою явки відповідача та заслуховування його доводів. Пояснюючи причини неявки в судові засідання відповідач посилався на поганий мобільний зв`язок, його зайнятість у своїх справах та хворобу. При цьому суд зауважує, що про розгляд даної справи відповідачу достеменно стало відомо в березні поточного року. На протязі більше трьох місяців, останній не виявив жодного бажання на спілкування з сином, не зробив жодного кроку задля поступового налагодження контанку з дитиною.

Таким чином, за наведених обставин у своїй сукупності, суд доходить переконання, що відсутність будь-яких дій зі сторони відповідача ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_6 , по його вихованню та піклуванню, є свідомою, а тому умисною та винною поведінкою. Така поведінка відповідача свідчить про нехтування своїми обов`язками щодо виховання дитини, тому дає підстави стверджувати, що він усвідомлено ухиляється від виконання цих обов`язків.

Отже, з урахуванням обставин, норм матеріального права та практики їх застосування, наявні підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки наявні виняткові обставини для застосування такого заходу впливу у спірному випадку, такий висновок зроблено з урахуванням якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, таке втручання у права батька, як позбавлення його батьківських прав, буде «необхідним в демократичному суспільстві», водночас ОСОБА_3 має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у випадку зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків, після налагодження контакту з дитиною, а також якщо він буде брати участь у вихованні дитини, її розвитку та піклуванні.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов задоволено повністю, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем ОСОБА_1 за подання позовної заяви, у сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача.

На підставі статті 51 Конституції України, статтей 155, 164-166 Сімейного кодексу України, статтей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав, задовольнити .

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав також неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін :

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка села Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області, жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець села Тернівка Новоархангельського району Кіровоградської області, житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

третя особа - Служба у справах дітей Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (27013, село Тишківка Новоукраїнського району Кіровоградської області, вулиця Центральна, будинок 3, ).

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2025

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО