Справа № 459/1255/25
Провадження № 2/459/306/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 липня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за Договором № 3483739 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.02.2023 у розмірі 54 476,92 гривень, а також за Договором № 936496 від 01.03.2023 у розмірі 28 389,48 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 3483739 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України « Про електронну комерцію (надалі Договір № 3483739). Відповідно до умов даного Договору № 3483739 товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 12 300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, на строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 2,00 % на день. Кошти були перераховані на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , який позичальник вказав при оформленні кредиту. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення», позичальнику на його особисту банківську карту № НОМЕР_1 , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 12 300 гривень 00 копійок. В подальшому, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва-«Росвен Інвемт Україна) було укладено Договір факторингу №01.02-77/23, відповідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги первісного кредитора. Отже, ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача за договором № 3483739 у розмірі 54 476,92, яка складалася з: 10 289,98 грн заборгованості по тілу кредиту, 44 186,94 грн заборгованості по відсотках.

Окрім того, 01 березня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №936496 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі - Договір №936496). Укладання договору було здійснено сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Слон кредит», доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт https://sloncredit.ua/. 26.02.2023 року о 22:06:20, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «Слон кредит» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «Слон кредит» сформувало Договір №936496, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_2 , котрий було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином, було укладено Договір №936496 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов даного договору товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 2,00 % на день. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» позичальнику на його особисту банківську карту № НОМЕР_1 , яку він вказав в ІТС при оформленні договору було перераховано 4000 гривень 00 копійок. В подальшому, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24 липня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу №2407-24, відповідно умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги первісного кредитора. ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача за договором №936496. Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість ОСОБА_1 за Договором №936496 від 01.03.2023 року становить 28 389,48 гривень, з яких: 3 999,99 грн - заборгованість по тілу кредиту; 24 389,48 гривень - заборгованість по відсотках. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем вищевказаних договорів представник позивача просить позов задовольнити.

Ухвалою від 18.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідача, про що постановлялись відповідні ухвали.

30.06.2025 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), яка містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №1304198 від 18.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 171). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином.

Як передбачено ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 07 липня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 30 червня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 07 липня 2025 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №3483739 про надання споживчого кредиту (надалі - Договір №3483739) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 15-33).

Згідно п.1.2 Договору №3483739 сума кредиту складала 12 300 гривень.

Відповідно до п.1.3 зазначеного Договору №3483739 строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п.1.4 Договору №3483739 тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п.1.4.1 - стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, встановленого в п.1.3 цього договору; п. 1.4.2. знижена процентна ставка становить 0,50 % в день.

Відповідно до п.1.5 Договору №3483739 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: п.1.5.1 - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9 664,43 % річних.

Згідно п.1.6 вказаного Договору №3483739 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: п.1.6.1 - за стандартною ставкою 100 860 гривень 00 копійок.

Відповідно до п.2.1 Договору №3483739 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно п.2.2 Договору №3483739 сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох робочих днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 25.03.2023 року або 26.03.2023 року.

Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами згідно п. 2.1. Договору (п. 2.4. Договору №3483739).

Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5. Договору №3483739).

Крім цього, у відповідності до п. 3.1. Договору №3483739 нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно п.4.1 Договору №3483739 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, визначеного в п. п. 4.3 Договору.

Підписанням Договору №3483739 відповідач підтвердив, що перед укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надано інформацію, вказану в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщену на Вебсайті; за спеціальною формою (Паспорт споживчого кредиту), відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; він ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», які розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021. Клієнт підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил (п.9.9. Договору №3483739).

У додатку №1 до Договору №3483739 від 23.02.2023 року, яким є Таблиця загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит зазначено: дату видачі кредиту/дату платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чисту суму кредиту, суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту (а. с. 34).

Також, 23.02.2023 року відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Лінеура Україна» коштів у позику, з врахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а. с. 35-38).

Крім цього, ОСОБА_1 було підписано Інформаційне повідомлення позичальника, яке містить анкетні дані відповідача, які є аналогічними даними, зазначеним у Договорі, а також Інформаційне повідомлення позичальника містить електронний підпис відповідача (одноразовий ідентифікатор А 229) (а. с. 39).

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який адресований ТОВ «Лінеура Україна », ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило, що між їхніми підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019.

Відповідно до зазначеного договору було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Лінеура Україна»: 23.02.2023 о 19:17:11 на суму 12300,00 грн., маска картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 205294789, призначення платежу - зарахування 12300 грн. на карту № НОМЕР_1 (а. с. 59).

Також позивачем надано Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ ««Лінеура Україна», затверджених наказом №67-ОД від 14.06.2021, які визначають порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і клієнтом, з умовами яких ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його електронний підпис (одноразовий ідентифікатор А229) на Договорі №3483739 (а. с. 40-50).

28.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу №01.02-77/23, у відповідності до якого клієнт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура України» передало (відступило) фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» права вимоги, а фактор набув права вимоги від клієнта та сплатив клієнту за відступлення прав вимог фінансування, у тому числі й щодо переходу прав вимоги до відповідача ( надалі - Договір факторингу №01.02-77/23) (а. с. 60-71).

Згідно з 3.1.3. Договору факторингу №01.02-77/23 право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами Реєстру боржників та виконання фактором умов п.4.1-4.3 цього Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами (відповідно до реєстру боржників). Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2, 4.3. Договору факторингу №01.02-77/23 сторони домовились, що фінансування (ціна Договору) складає 1 444 991,71 (( мільйон чотириста сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто одна) гривня сімдесят одна гривня). фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування Клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена у пункті 4.1 цього Договору, на рахунок клієнта, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підпис сторонами цього Договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування на рахунок клієнта, вказаного в Розділі 14 цього Договору, грошових коштів в сумі, що вказана в п. 4.1 цього Договору.

На виконння вимог Договору факторингу ТзОВ «Свеа Фінанс» було сплачено ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в сумі - 1 444 991,71 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.11.2023 (а.с.76).

Відповідно до додатку №1 - витягу з реєстру боржників до Договору факторингу ТзОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №3483739 в розмірі 54 476,92, яка складається з: 10 289,98 грн заборгованості по тілу кредиту, 44 186,94грн заборгованості по відсотках (а. с. 80).

Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 назву указаної юридичної особи змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а. с. 145-146).

Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, боргу не погасив, позивач просить стягнути з нього наявну заборгованість в примусовому поряду у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Крім цього, 01 березня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №936496 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі - Договір №936496) (а. с. 80-88).

Згідно п.1.2 Договору №936496 на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п.1.3 Договору №936496 сума кредиту (загальний розмір) складає 4000 гривень 00 копійок.

Згідно з п.1.4 Договору №936496 строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п.1.5 Договору №936496 тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п.1.5.1 - стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, встановленого в п.1.4 цього договору.

Згідно п.1.6 Договору №936496 мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Відповідно до п.1.7 Договору №936496 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: п.1.7.1 - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24180,28% річних.

Згідно п.1.8 Договору №936496 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: п.1.8.1 - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 32656 грн .

Відповідно до п. 2.1 Договору №936496 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2.2 Договору №936496 сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору.

Відповідно до п.2.4 Договору №936496 кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 договору№936496).

Згідно п.3.1 Договору №936496 проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Відповідно до п. 3.2 Договору №936496 до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.

Згідно з п.5.1 Договору №936496 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п.5.3 договору.

Відповідно до п. 9.2 Договору №936496 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.

У додатку №1 до Договору №936496 від 01.03.2023, яким є Таблиця загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зазначені: дата видачі кредиту/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума кредиту, сума платежу за розрахунковий період, сума кредиту за договором погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту (а. с. 89).

Також, 01.03.2023 року відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е408 підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме: інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови надання кредиту з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти (а. с. 90-92).

Крім цього, ОСОБА_1 було підписано Інформаційне повідомлення позичальника, яке містить анкетні дані відповідача, які є аналогічними даними, зазначеним у Договорі, а також Інформаційне повідомлення позичальника містить електронний підпис відповідача з одноразовим ідентифікатором Е 408 (а.с.93).

Згідно листа від 02.08.20224 між ТОВ «Пайтек Україна» та ТОВ «Слон Кердит» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів 06062022 від 06.06.2022року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти від ТОВ «Слон Кердит» на платіжну картку клієнта: 01.03.2023 о 10:14:12 на суму 4000,00 грн., маска картки № НОМЕР_1 ,, призначення платежу - зарахування 4000 грн. на карту № НОМЕР_1 (а. с. 123).

Таким чином, ТОВ «Слон кредит» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ грошових коштів відповідачу на його картковий рахунок.

До Договору позивачем також долучено Правила надання коштів у кредит ТОВ «Слон Кредит», які набрали чинності з 07.10.2022 та які визначають порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Електронного договору (а. с. 94-118).

4 липня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу №2407-24, відповідно до умов якого клієнт відступив (передав) фактору права вимоги, а фактор набув права вимоги від клієнта та сплатив клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором (надалі - Договір факторингу №2407-24) (а. с. 124-135).

Відповідно до п.3.1.1 Договору факторингу№2407-24 права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у п.2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами.

Згідно з 3.1.3. Договору факторингу №2407-24 право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами (відповідно до реєстру боржників). Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.2, 4.3. Договору факторингу №2407-24 сторони домовились, що фінансування (ціна Договору) складає 1 581 519,88 грн, яку фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена у пункті 4.1 цього Договору, на рахунок клієнта, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підпис сторонами цього Договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування на рахунок клієнта, вказаного в Розділі 14 цього Договору, грошових коштів в сумі, що вказана в п. 4.1 цього Договору.

На виконння вимог Договору факторингу №2407-24 ТзОВ «Свеа Фінанс» було сплачено ТОВ «Слон Кредит» грошові кошти в сумі - 1 581 519,88 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9703 від 25.07.2024 (а. с. 141).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №2407-24 ТзОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №936496 в розмірі 28 389, 48 грн, яка складається з: 3 999,99 грн заборгованості по тілу кредиту, 24 389,49 грн заборгованості по відсотках (а. с. 144).

Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 назву указаної юридичної особи змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а. с. 145-146).

Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, в той час як новий кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 04.02.2025, по Договору №936496 за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 28 389, 48 грн, яка складається з: 3 999,99 грн заборгованості по тілу кредиту, 24 389,49 грн заборгованості по відсотках (а. с. 120).

Оскільки боржник свої зобов`язання за Договором №936496 належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та правочини.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 627-629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із змісту ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Слон Кредит», та ОСОБА_1 було укладено електронні договори про надання коштів на умовах споживчого кредиту, які були підписані останнім за допомогою електронних підписів одноразовими ідентифікаторами (Договір 3483739- «А229», Договір №936496 - «Е408»), які відповідно до вимог чинного законодавства були власноручно введені відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договорів, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитні договори. Одноразовий ідентифікатор направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався ним при реєстрації на сайті, що підтверджується інформацією щодо порядку (процедури), хронологією дій щодо укладення електронного договору.

Підписавши вищевказані договори, паспорти споживчого кредиту, графік платежів, ОСОБА_1 підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови Договорів цілком зрозумів та прийняв їх.

Отже, відповідач добровільно виразив свою волю на укладання Договору №936496, Договору №3483739 відповідно до законодавчо встановленого механізму, шляхом використання електронного цифрового підпису, отримавши у подальшому кредитні кошти на свій рахунок.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна » у повному обсязі виконало свої зобов`язання за Договором №3483739 здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка належить позичальнику НОМЕР_1 в сумі 12 300 грн, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення». ,Також на виконання умов Договору №936496 товариство перерахувало грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4000 грн, що підтверджується листом ТОВ «Пайтек Україна».

Із матеріалів справи, а саме із розрахунку заборгованості складеного за Договором №3483739, вбачається, що відповідач приступив до виконання умов Договору, здійснюючи часткові платежі, зокрема 26.02.2023 у сумі 184,5грн на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, 26.03.2023 у сумі 2010,01 грн на погашення заборгованості тіла кредиту , 26.03.2023 у сумі 1906, 50 грн. на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, що підтверджує факт укладення ним договору, розуміння його умов та отримання кредитних коштів.

Також із розрахунку заборгованості,, складеного за Договором №936496, вбачається, що відповідач приступив до виконання умов Договору, здійснюючи часткові платежі, зокрема 01.04.2023 у сумі 91,61 грн на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, 01.04.2023 у розмірі 0,01 грн на погашення заборгованості тіла кредиту, 01.05.2023 у сумі 1560 грн на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, що підтверджує факт укладення ним договору, розуміння його умов та отримання кредитних коштів.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами були укладені електронні договори кредиту, відповідно до яких відповідач отримав грошові кошти під проценти, на умовах, вказаних в Договорі №936496 та Договорі №3483739.

Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Так, із розрахунку заборгованості за Договором №3483739, складеного первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» (аналогічний розрахунок складений позивачем), встановлено, що за боржником ОСОБА_1 обліковується заборгованість за Договором №3483739 в розмірі 54 476,92, яка складається з: 10 289,98 грн заборгованості по тілу кредиту, 44 186,94грн заборгованості по відсотках.

Відповідно до розрахунку заборгованості по Договору №936496, складеного позивачем, за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 28 389, 48 грн, яка складається з: 3 999,99 грн заборгованості по тілу кредиту, 24 389,49 грн заборгованості по відсотках.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено.

Відтак, позичальник (відповідачка) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості.

Також, суд враховує те, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи вищевказані Договори ОСОБА_1 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по Договору №3483739 в розмірі 10 289,98грн та по Договору №936496 у розмірі 3 999,99 грн слід задовольнити.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за Договором №3483739 у розмірі 44 186,94грн., та за Договором №936496 у розмірі 24 389,49 грн, суд виходить з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами однак в добровільному порядку не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 1.4, 1.5 Договору №936496, укладеного із ТОВ «Слон Кредит» за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п.1.5.1 - стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, встановленого в п.1.4 цього договору, знижена процентна ставка становить 0,010 % в день. Проценти за користування кредитом первісним кредитором нараховані по Договору №936496, за період з 01.03.2023 по 26.01.2024, що становить 24 389,49 грн.

Відповідно до п. . 1.3. 1.4 Договору №3483739 за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п.1.4.1 - стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, встановленого в п.1.3 цього договору; п. 1.4.2. знижена процентна ставка становить 0,50 % в день. Проценти за користування кредитом первісним кредитором нараховані по Договору №3483739, за період з 23.02.2023 по 27.011.2023 становить 44 186,94 грн.

Наведене свідчить про наявність у ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Слон Кредит» права на нарахування процентів за процентними ставками за користування кредитом, оскільки такі нарахування відбувались в порядку, передбаченому у вищевказаних договорах та у межах строку кредитування, з умовами якого позичальник був ознайомлений.

Суд враховує те, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір ОСОБА_1 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, визначену Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», повідомлений про свої права відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», інформація, надана позикодавцем, відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

З врахуванням наведеного, розрахунок заборгованості процентів за Договором №3483739 у розмірі 44 186,94грн., та за Договором №936496 у розмірі 24 389,49 грн, суд вважає обґрунтованим.

Тому, на підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за Договором №3483739 у розмірі 44 186,94грн., та за Договором №936496 у розмірі 24 389,49 грн, які були нараховані у межах строку кредитування та здійснені первісними кредиторами ТОВ « Лінеура Україна» та ТОВ « Слон Кредит».

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018р. у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018р. у справі № 910/11965/16.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021р. у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021р. у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021р. у справі № 5026/886/2012, тощо).

Судом встановлено, що 28.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (який перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») було укладено Договір факторингу №01.02-77/23.

На виконння вимог Договору факторингу ТзОВ «Росвен Інвест Україна» було сплачено ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в сумі - 1 444 991,71 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.11.2023 (а.с.76).

В подальшому, 4 липня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу №2407-24.

На виконння вимог Договору факторингу №2407-24 ТзОВ «Свеа Фінанс» було сплачено ТОВ «Слон Кредит» грошові кошти в сумі - 1 581 519,88 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9703 від 25.07.2024.

Договори факторингу, які підтверджують факт відступлення прав вимоги є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувались в судовому порядку відсутні.

Відтак, позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за Договором №3483739 та за Договором №936496.

Варто зауважити, що в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «Свеа Фіананс», відповідно до якого загальна заборгованість ОСОБА_1 за Договором №3483739 становить 54 476,92, яка складається з: 10 289,98 грн заборгованості по тілу кредиту, 44 186,94 грн заборгованості по відсотках, а за Договором №936496 становить 28 389, 48 грн, яка складається з: 3 999,99 грн заборгованості по тілу кредиту, 24 389,49 грн заборгованості по відсотках.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір згідно платіжної інструкції № 134 від 08.04.2025 в сумі 2 422,40 гривень підлягає стягненню з відповідача у користь позивача в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість у загальному розмірі 82 866 (вісімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят шість) гривень 40 копійок , з яких:

- заборгованість за Договором №3483739 про надання споживчого кредиту від 23.02.2023 у розмірі 54 476 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста сімдесят шість) гривень 92 копійки, з яких: 10 289,98 гривень заборгованість по тілу кредиту, 44 186,94 гривень заборгованість по відсотках;

- заборгованість за Договором №936496 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» у розмірі 28 389 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 48 копійок, з яких: 3 999,99 гривень заборгованість по тілу кредиту, 24 389,49 гривень заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 07.07.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (, адреса: 03126, м. Київ, бул. Вацлава, Гавела, 6);

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: М. В. Мельникович