Справа № 286/905/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 777 грн. 28 коп., судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 9200 грн., мотивуючи тим, що 02.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №491026600, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит в сумі 23 578 грн. 42 коп., строк кредиту 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. АТ «Альфа-Банк» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 23 578 грн. 42 коп., а позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість.

20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладеного договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

03.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О. І. було укладено договір про надання юридичних послуг №03-07/24. Згідно п. 3.1. договору вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу становить 2000 грн.. Конкретні суми до оплати наводяться у акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом.

15.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О. І. було підписано акт приймання-передачі наданих послуг, який містить детальний опис робіт та час, витрачений на надання юридичних послуг.

Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиву на позов відповідачем до суду не надано, хоча своєчасно та належним чином останній повідомлявся про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов, що підтверджується поштовим повідомленням.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ч. ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові по справі №175/35/16-ц від 01.06.2022, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, (на даний час п. п. 41-42, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 №75), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду №559/1622/19 від 22.04.2024.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 02.06.2020 ОСОБА_1 , тобто відповідачем, було підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту №491026600, відповідно до якої останній пропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, на наступних умовах: сума кредиту становить 23 578 грн.42 коп.; процентна ставка % річних 39,90%, тип ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців. Дата повернення кредиту 03.06.2025. Для повернення заборгованості за угодою пропонував використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком.

Підпис позичальника на цьому договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування та про те, що Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №491026600 від 02.06.2020 отримав. Вказана оферта підписана позичальником (а. с. 35).

Копія акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491026600 від 02.06.2020 підтверджує факт прийняття АТ «Альфа-Банк» пропозиції ОСОБА_1 на укладення угоди про надання кредиту №491026600, на вищевказаних умовах (а. с. 5 (зворот)).

Цього ж дня 02.06.2020 ОСОБА_1 був підписаний і Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови (а.с.37). Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаних оферті та акцепті на укладення угоди про надання кредиту №491026600 від 02.06.2020.

Виписка по особовим рахункам АТ «Сенс Банк» за період з 02.06.2020 по 20.09.2021 від 13.01.2025 підтверджує факт перерахування 02.06.2020 АТ «Сенс Банк» на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 23 578 грн. 42 коп. (а. с. 17-21).

Таким чином, надавши виписку з особового рахунку клієнта, позивач довів факт перерахування грошових коштів кредитодавцем АТ «Альфа Банк» (АТ «Сенс Банк») на рахунок позичальника (відповідача), тобто довів виконання зобов`язання передбаченого договором, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у вищевказаних постановах, а відтак і укладення кредитного договору №491026600.

20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №3 (а. с. 9-13).

Згідно п. 2.1. вказаного договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору.

Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору, що передбачено п. 2.3. договору.

Відповідно до п. 2.3.1. клієнт зобов`язаний в день здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору додатково підготувати і передати фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт-диск та інші оптичні носії інформації) реєстр боржників за формою, встановленою в Додатку №1-2 (реєстр боржників має містити поля відповідно до переліку згідно Додатку №1-2) до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників.

В п. 2.4. договору зазначено, що з моменту переходу до фактора права вимоги, відповідно до умов п. 2.3 цього договору, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованості за основними договорами, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правом вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, право на звернення до суду за встановленою в основному договорі підсудністю спорів, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші, з врахуванням обмежень встановлених цим договором.

Відповідно п. 4.2 договору фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12 844 800 грн. 00 коп., шляхом перерахування на рахунок клієнта IBAN НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору.

Копія платіжного доручення №559 від 20.09.2021 свідчить про сплату ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рахунок клієнта НОМЕР_2 АТ «Альфа-Банк» 12 844 800 грн. 00 коп.. Призначення платежу: оплата за право вимоги боргу згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021 (а. с. 15).

Копія акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу №3 від 20.09.2021 свідчить, що клієнт АТ «Альфа-Банк» передав, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» прийняв згідно з вимогами п. 2.3.1 договору реєстр боржників клієнта від 20.09.2021 на компакт-диску, складений за формою згідно із додатком №1-2 до договору. Загальна кількість переданих боржників становить 9188 (а. с. 14).

Копія реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021) свідчить, що в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами значиться ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №491026600 від 02.06.2020. Сума заборгованості становить 35 777 грн. 28 коп., з них: 23 578 грн. 42 коп. заборгованості по тілу кредиту та 12 198 грн. 86 коп. заборгованості по відсотках (а. с. 16).

Копія розрахунку заборгованості за кредитом згідно кредитного договору №491026600 від 02.06.2020 свідчить, що загальний борг ОСОБА_1 по вказаному кредитному договору за період з 02.06.2020 по 03.09.2021 виведено в сумі 35 777 грн. 28 коп., з них: 23 578 грн. 42 коп. заборгованості по тілу кредиту та 12 198 грн. 86 коп. заборгованості по відсотках, які нараховані згідно умов договору (а. с. 38).

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми заборгованості за кредитним договором №491026600 від 02.06.2020, суд приходить до висновку про стягнення з нього суми заборгованості.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу регламентовано у ст.ст. 133-137 ЦПК України.

Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц.

Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 03.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - клієнтом та адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною було укладено договір №03-07/24 про надання правничої допомоги (а. с. 23-24).

Відповідно до п.1.1. вказаного договору адвокат надає клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій клієнт є учасником.

Згідно п. 1.4. договору документом, що підтверджує надання адвокатом послуг, та їх приймання клієнтом є акт приймання-передачі наданих послуг, який складається та підписується сторонами або їх повноважними представниками протягом 5-ти робочих днів після надання адвокатом, зазначених у п. 1.1. договору послуг.

Згідно акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 адвокат Литвиненко Оксана Ігорівна надала, а клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» прийняв юридичні послуги відповідно до договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: надання первинної консультації в сумі 1000 грн., правовий аналіз наявних документів у замовника по справі 4000 грн., підготовка позовної заяви 4200 грн. 00 коп., що в загальній сумі становить 9200 грн. 00 коп. (а. с. 25).

Копія платіжної інструкції №4941 від 01.10.2024 свідчить, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» на користь адвоката Литвиненко О. І. було здійснено оплату згідно договору №03-07/24 від 03.07.2024 про надання правничої допомоги в сумі 9200 грн.. (а.с.27).

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Завданням суду при розгляді справи не є оцінка вищевказаних причин чи підстав, чи оцінка якості роботи адвоката, а є визначення обґрунтованого і адекватного розміру грошової суми, що підлягає стягненню з позивача за надані відповідачу послуги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд приходить до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 4500 грн. 00 коп..

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» (), яке знаходиться за адресою: площа Солом`янська, 2 в м. Київ, заборгованість за кредитним договором №491026600 від 02.06.2020 в сумі 35 777 грн. 28 коп., з них: 23 578 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом, 12 198 грн. 86 коп. заборгованості по відсотках, судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн. 00 коп..

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець