Дата документу 20.06.2025
Справа № 334/3230/13-ц
Провадження № 6/334/139/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Філіпової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Мандик М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Запоріжжя цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в:

10.06.2025 року заявник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.10.2006 р. задоволено та видано виконавчі листи № 334/323/13-ц, зокрема, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Ухвалою суду від 09.11.2020 Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/3230/13-ц замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до листа начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначено, що 04.04.2014 виконавчий документ № 334/3230/13-ц від 04.02.2014 надійшов до державного виконавця. 07.04.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №42839639. 29.05.2014 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 (відсутність у боржника майна).

Виконавчі листи, в яких боржником є ОСОБА_1 перебували на примусовому виконанні в Південно міжрегіональному управління Міністерстві юстиції (м. Одеса) Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі та були повернені стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

На даний час вказані листи на виконанні у даному органі не перебувають, заявнику первісним кредитором не передавались та до суду не повертались, що свідчить про втрату виконавчих листів не з вини заявника. За таких підстав представник заявника просить видати дублікати виконавчих листів у цивільній справі № 334/3230/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а також поновити пропущений строк для пред`явлення їх до виконання.

Учасники судового розгляду, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились. Представник заявника в прохальній частині заяви просив розглядати заяву за відсутності представника. Вказане згідно з ч. 3 ст. 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши заяву та додані документи, матеріали цивільної справи, що стосуються даної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.10.2006 р. задоволено та видано виконавчі листи № 334/323/13-ц, зокрема, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Ухвалою суду від 09.11.2020 Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/3230/13-ц замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до Закону України № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Ленінський районний суд м. Запоріжжя, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідно до яких назву Ленінський районний суд міста Запоріжжя змінено на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя.

Як вбачається з копії листа начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначено, що 04.04.2014 виконавчий документ № 334/3230/13-ц від 04.02.2014 надійшов до державного виконавця. 07.04.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №42839639. 29.05.2014 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 (відсутність у боржника майна).

Виконавчі листи, в яких боржником є ОСОБА_1 перебували на примусовому виконанні в Південно міжрегіональному управління Міністерстві юстиції (м. Одеса) Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі та були повернені стягувачу 29.05.2014 року.

Повторно на виконання до відділу ДВС вказані виконавчі документи не пред`являлись. Разом з тим, строк пред`явлення виконавчих листів у справі № 334/3230/13-ц, боржником в якому є ОСОБА_1 закінчився.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

На думку суду, заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ним у заяві причин пропуску строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Заявник вказує, що АТ «Дельта банк» не передавав заявнику виконавчі листи, умовами договору про відступлення права вимоги не передбачено обов`язку попереднього кредитора щодо передачі матеріалів претензійно позовної роботи у паперовому вигляді.

Проте виконавчі листи за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, були видані стягувачу у 2014 році, та оцінюючи відповідь Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), втрачені були ще у 2014 році.

Необачність заявника при укладенні договору про відступлення права вимоги, що призвело до відсутності необхідних умов у договорі щодо обов`язку первісного стягувача передати наявні виконавчі листи, не є поважною причиною пропуску вказаного строку.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2020 року було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на заявника, а заявою про видачу дублікату заявник звернувся лише у 2025 році, тобто після спливу п`яти років після отримання права вимоги до боржника.

При цьому, з моменту ухвалення судового рішення та видачі стягувачу виконавчих листів минуло більше десяти років, поважність пропуску такого значного строку має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а не простою констатацію факту втрати виконавчого документу.

Таким чином, обставини вказані стягувачем в заяві не свідчать про наявність виключних непереборних обставин, які не залежали від волі стягувача та заважали йому вчасно звернутись до державного виконавця для примусового виконання рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що строк для пред`явлення виконавчих листів, боржником за якими є ОСОБА_1 , до виконання пропущений з поважних причин, а відтак, суд не вбачає підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

В постанові від 21.08.2019 у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Враховуючи, що суд не вбачає підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, вимога заявника про видачу їх дублікатів також не може бути задоволена, оскільки із такою заявою можливо звернутись лише до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання або в разі поновлення такого строку судом.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів.

Керуючись ст.ст. 89 ч. 1, 260, 261, 433 ч. 1, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Філіпова І. М.