ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1845/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/502/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Гичко К.С.

та сторін позивача ОСОБА_1 і її представника адвоката Кукурудзи А.Є., представника відповідача адвоката Суп М.Б

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 595/1845/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович, на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року, ухваленого суддею Содоморою Р.О., повний текст якого складено 03.03.2025, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Трибухівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Трибухівської сільської ради, визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування та припинення права власності,-

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 , Трибухівської сільської ради, у якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення Трибухівської сільської ради від 02.03.2023 року за № 990 16.03.2023 року в частині затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , на території Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, виготовленої ФОП ОСОБА_3 та передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером :02:007:0009, що розташована за адресою: по АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки здійснену в Державному земельному кадастрі 02.03.2020 року з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0.0400 га з видом цільового призначенням «02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», з одночасним скасуванням та припиненням права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, яке зареєстровано 16.03.2023 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212 (номер запису про право власності: 49596217).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_2 та використовує для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд земельну ділянку площею 0,0957 га. ОСОБА_2 є власником сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та незаконно зайняла частину вказаної вище земельної ділянки позивача.

Приписом Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №000021 від 22.04.2013 року встановлено, що ОСОБА_2 самовільно зайняла земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 загальною площею 0,0155 га, а також, що в рішенні першого скликання сесії № 9 від 30.12.1993 року відсутній акт промірів земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , чим порушила вимоги ст.ст. 125,126 ЗК України. А тому, приписано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0155 га (за мінусом 0,0155 га) та виготовити проект відведення (технічну документацію), свідоцтво на право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,2815 га.

У 2015 році на замовлення ОСОБА_2 була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості) на підставі рішення Пишківської сільської ради від 15.10.2014 року за № 416 та рішення Пишківської сільської ради від 24.12.2014 року за № 440, яким затверджено акт комісії з питань земельних відносин агропромислового комплексу та охорони довкілля Пишківської сільської ради від 16.12.2014 року та рішення Бучацького районного суду від 15.09.2014 року по справі № 595/1712/14-ц про визнання за ОСОБА_2 права на спадкове майно. На підставі вказаної документації із землеустрою в Державному земельному кадастрі 02.03.2020 року Відділом у Бучацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області була здійснена державна реєстрація земельної ділянки із кадастровим номером :02:007:0009, яка віднесена до категорії «Землі житлової та громадської забудови» з вид цільового призначення земельної ділянки «02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Трибухівською сільською радою розглянуто звернення позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність для обслуговування та будівництва житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 та прийнято рішення № 615 від 25.102018 року, яким пунктом 1 відмовлено у задоволенні заяви позивача в частині запропонованого кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого ФОП ОСОБА_3 , пунктом 2 та надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0.0957 га з врахуванням рішення сесії Пишківської сільської ради №440 від 24.12.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_5 (за дорученням ОСОБА_2 )» та акту комісії з питань земельних відносин агропромислового комплексу та охорони довкілля Пишківської сільської ради від 16.12.2014 року, що розташована в АДРЕСА_2 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року по справі № 500/932/19, яке набуло законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області № 615 від 25.10.2018 року та визнано частково протиправним та скасовано пункт 2 рішення Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області №615 від 25.10.2018 року в частині врахування рішення сесії Пишківської сільської ради №440 від 24.12.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_5 , (за дорученням ОСОБА_2 » та акту комісії з питань земельних відносин агропромислового комплексу та охорони довкілля Пишківської сільської ради від 16.12.2014 року, що розташована в АДРЕСА_2 .

Зазначає, що вказаним рішенням встановлено факт самовільного захоплення ОСОБА_2 частини земельної ділянки позивача, який був встановлений Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області. Окрім того, вказаним рішення суду також враховано, що рішення Бучацького районного суду від 15.09.2014 року по справі № 595/1712/14-ц про визнання за ОСОБА_2 права на спадкове майно, яке було зазначене серед правових підстав для виготовлення у 2015 році на замовлення відповідача Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості), було скасовано рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 18.06.2015 року у вказаній справі за№ 595/1712/14-ц.

На підставі рішення Трибухівською сільською радою за № 615 від 25.102018 року із врахуванням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року по справі № 500/932/19 на замовлення позивача у 2020 році був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 .

Листом від 20.07.2023 року за № 1342 Трибухівська сільська рада надала відповідь на звернення позивача та надала копію рішення Трибухівської сільської ради від 02.03.2023 року за № 990 про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості) ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , виготовленої ФОП ОСОБА_3 та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером :02:007:0009, що розташована по АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Трибухівської сільської ради від 02.03.2023 року за № 990 16.03.2023 року була здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,004 га з кадастровим номером :02:007:0009 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, номер запису про право власності 49596217.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що має місце грубе порушення з боку відповідачів її прав та законних інтересів, у зв`язку із чим її права та законні інтереси підлягають судовому захисту. Вказує, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у даній справі буде визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки належної ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га з одночасним скасуванням і припиненням таким рішенням речових прав відповідачів на цю земельну ділянку.

Крім того, позивачка зазначає, що реалізовує своє суб`єктивне право на набуття у власність земельної ділянки площею 0,0957 га, яка перебуває у її користуванні, і на якій розташований власний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Разом з тим, вказана земельна ділянка площею 0,0957 га повинна бути сформована як об`єкт цивільних прав згідно ст. 79-1 ЗК України на підставі відповідної землевпорядної документації, і тільки після цього позивачка зможе завершити процедуру набуття права власності на цю земельну ділянку. Враховуючи те, що сформована земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га накладається на земельну ділянку позивачки, яка перебуває в стадії її формування, і тим самим зменшує її площу та унеможливлює її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі, як об`єкта цивільних прав, їй створені реальні перешкоди у реалізації її суб`єктивного права на набуття у власність вказаної земельної ділянки площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови. Окрім того, реалізуючи свої суб`єктивні права позивачка очікує формування вказаної земельної ділянки площею саме 0,0957, а не меншої площі, як об`єкта цивільних прав та подальшого набуття права власності на цю земельну ділянку. На підставі вищенаведеного, зазначає, що її інтереси підлягають судовому захисту шляхом скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович, до ОСОБА_2 , Трибухівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Трибухівської сільської ради, визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування та припинення права власності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович, просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина, чи накладаються (перетинаються) земельна ділянка, що перебуває у користуванні позивачів, та земельна ділянка, передана у власність відповідачі ОСОБА_2 .

Як вбачається із висновка експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18.09.2024 №1173/23-22, яким встановлено накладання ділянки відповідачки, яка перебуває у її власності, на ділянку позивачки, яка перебуває у її користуванні, однак суд першої оцінки не надав жодної правової оцінки наявному у справі висновку, а також не навів мотивів та не обґрунтував підстави його відхилення.

При цьому, суд обмежився лише висновком про те, що відповідачка ОСОБА_2 у відповідності до вимог закону набула право власності, а позивачка не довела правомірності використання нею своєї земельної ділянки, на яку наклалась ділянка відповідачки. Тобто, суд першої інстанції без наведення відповідних мотивів та жодних обґрунтувань визнав відсутність у позивачки як права так і охоронюваного законом інтересу щодо її земельної ділянки, на якій розташований її житловий будинок позивачки, який перебуває у її власності, і щодо якої у позивачки наявні відповідні рішення органу місцевого самоврядування та рішення судів.

Крім того, суд першої інстанції не навів жодних мотивів та обґрунтувань того, що наявне накладання земельної ділянки відповідачки, яка перебуває у її власності, на земельну ділянку позивачки площею 0,0957 га, яка перебуває у її користуванні, жодним чином не порушило охоронюваного законом інтересу позивачки щодо цієї ділянки.

З цього приводу, зазначають, що позивачка реалізовує своє суб`єктивне право, яке гарантоване їй та закріплене у ст. 14 Конституції України та у ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України, на набуття у власність земельної ділянки площею 0,0957 га, яка перебуває у її користуванні, і на якій розташований власний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Разом з тим, вказана земельна ділянка площею 0,0957 га повинна бути сформована як об`єкт цивільних прав згідно ст. 79-1 ЗК України на підставі відповідної землевпорядної документації, і тільки після цього позивачка зможе завершити процедуру набуття права власності на цю земельну ділянку. Враховуючи те, що сформована земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га накладається на земельну ділянку позивачки, яка перебуває в стадії її формування, і тим самим зменшує її площу та унеможливлює її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі, як об`єкта цивільних прав, їй створені реальні перешкоди у реалізації її суб`єктивного права на набуття у власність вказаної земельної ділянки площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови. Окрім того, реалізуючи свої суб`єктивні права позивачка очікує формування вказаної земельної ділянки площею саме 0,0957, а не меншої площі, як об`єкта цивільних прав та подальшого набуття права власності на цю земельну ділянку.

Отже, у позивачки наявний «охоронюваний законом інтерес» щодо набуття у власність земельної ділянки площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування власного житлового будинку та господарських будівель і споруд АДРЕСА_2 , а також у позивачки наявні вказані вище легітимні очікування щодо формування та державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0957 га як об`єкта цивільних прав та державної реєстрації свого права власності на цю земельну ділянку.

Підсумовуючи вищенаведене, інтерес позивачки, який полягає у її прагненні набути у власність земельну ділянку площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд є законним, не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідає критеріям охоронюваного законом інтересу, а тому є самостійним об`єктом судового захисту на рівні із захистом суб`єктивних прав.

Представник Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення та рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року у справі №595/1845/23 залишити без змін. У відзиві вказує, що позивач звертає увагу на Припис Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №000021 від 22.04.2013, однак, даний припис було застосовано до ОСОБА_6 , а не до ОСОБА_2 , та жодного відношення до спірної земельної ділянки він не має. Щодо спірної земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,04 га зазначає, що згідно рішення від 30.12.1993 року дев`ятої сесії Пишківської сільської ради «Про приватизацію земельних ділянок» було виділено земельну ділянку площею 0,04 га ОСОБА_7 , чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємцем майна якого є ОСОБА_2 . Підставами набуття права власності на земельну ділянку згідно ст. 81 ЗК України є приватизація земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. 26.02.2015 року ФОП ОСОБА_3 було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,04 га. 02.03.2020 року внесено відомості про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки до Державного кадастру. Рішенням Трибухівської сільської ради №990 від 02.03.2023 року затверджено Технічну документацію щодо вказаної земельної ділянки. В затвердженій документації сформовано межі земельної ділянки в натурі, які проходили по фактично встановлених межових знаках, якими користувалися сторони протягом довгих років. 16.03.2023 року ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,04 га за кадастровим номером :02:007:0009 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів факту накладення земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,04 га за кадастровим номером :02:007:0009 на суміжну з нею земельну ділянку площею 0,0957 га, яка перебуває в користуванні позивачки ОСОБА_1 та що рішення Трибухівської сільської ради № 990 від 02.03.2023 і право власності на земельну ділянку 0,04 га є незаконними, та підлягають скасуванню. Крім того, зазначає, що 26.09.2023 на адресу ОСОБА_1 надсилалось повідомлення від 25.09.2023 за вих. № 135 про проведення робіт ФОП ОСОБА_3 у присутності землевпорядника та працівників сільської ради 04.10.2023 із закріплення межових знаків меж земельних ділянок в натурі згідно заяви ОСОБА_2 . Своєю письмовою заявою 02.10.2023 ОСОБА_1 просила у зв`язку з домашніми умовами та сімейним становищем перенести вказані роботи та повідомити її. 05.10.2023 ОСОБА_1 було надіслано через «Нова пошта» (кур`єрська доставка) повідомлення від 02.10.2023 за вих. № 144 про проведені роботи ФОП ОСОБА_3 у присутності землевпорядника та працівників сільської ради 06.10.2023 із закріплення межових знаків меж земельних ділянок в натурі та попереджено, що може здійснюватися за відсутності суміжного землекористувача. В результаті проведених робіт 06.10.2023 було складено Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання за відсутності ОСОБА_1 . Про час та місце даних робіт ОСОБА_1 була належним чином повідомлена.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Суп М.Б. також, надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення та рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року у справі №595/1845/23 залишити без змін. Відзив мотивує тим, що з матеріалів справи вбачається, що позивач не являється власником або користувачем спірних земельних ділянок в розумінні статей 79-1,125,126 ЗК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004, так як в матеріалах справи відсутні докази формування земельної ділянки площею 0,0957 га з присвоєнням кадастрового номеру, державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та документи, що підтверджували б право власності на належну площу. Таким чином, не можна говорити про юридичне порушення речового права (власності, користування) позивача, бо таке право у неї взагалі не виникло. Відтак вимога про захист інтересу позивачки на земельну ділянку є безпідставною. Також, вказують, що позивач не надала суду належного доказу щодо реалізації суб`єктивного права з приводу набуття права власності на земельну ділянку та її формування як об`єкта цивільних прав, зокрема, рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Що стосується висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18.09.2024 №1173/23-22, то зазначають, що останній не підміняє собою рішення Державного кадастрового реєстратора про відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, оскільки не встановлює факту порушення прав позивача та неправомірності набуття ОСОБА_2 належної їй земельної ділянки.

Крім того, заявник стверджує про факт накладання земельної ділянки відповідачки, яка перебуває у її власності, на ділянку позивачки, яка перебуває у її користуванні, з огляду на висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18.09.2024 №1173/23-22.

Натомість таке твердження заявника є лише вирваною фразою з контексту вищевказаного висновку, так як у висновку експерт також вказав, що при зіставленні координат поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009, площею 0,0400 га із координатами поворотних точок меж земельної ділянки, площею 0,0957 га (землекористувач ОСОБА_1 ), що визначені за розробленим фахівцями ТзОВ «Галицькі землі» Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , встановлено накладання контурів таких земельних ділянок, площа якого становить 0,0046 га. При цьому, координати поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009 внесені до Державного земельного кадастру, в той час, як координати поворотних точок земельної ділянки, площа якої становить 0,0957 га ні.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0009 на місцевості у східній своїй частині ніяк не відмежована від земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0010, яка знаходиться праворуч від вищевказаної, відтак здійснити обміри виключно земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009 не представлялося за можливе.

Крім того, експерт під час допиту судом зазначив, що перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачки не встановлено.

Таким чином, висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18.09.2024 №1173/23-22 не є належним та достатнім доказом обґрунтованості заявлених у справі вимог позивача, позаяк не містить інформацію щодо предмета доказування у справі, зокрема про неможливість реалізації суб`єктивного права щодо набуття права власності на земельну ділянку позивача та її формування як об`єкта цивільних прав відповідно до Закону, в розумінні ст.77, 80 ЦПК України.

Інших доказів наявності перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачки судом не встановлено, як і доказів неправомірності дій ОСОБА_2 , що мали б наслідком позбавлення позивачки можливості реалізації свого суб`єктивного права на набуття у власність земельної ділянки площею 0,0957 га, яка перебуває у її користуванні, і на якій розташований власний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами.

Позивач ОСОБА_1 і її представник адвокат Кукурудза А.Є. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник відповідача адвокат Суп М.Б у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник Трибухівської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що рішенням дев`ятої сесії першого скликання Пишківської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопілської області про приватизацію земельних ділянок від 30.12.1993 року вирішено надати дозвіл на приватизацію ОСОБА_7 0,04 га земельної ділянки під забудову та 0,28 га земельної ділянки в користування.

Відповідно до рішення Бучацького районного суду від 15.09.2014 року по справі №595/1712/14-ц за ОСОБА_2 визнано право на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_7 , а саме на земельну ділянку площею 0,28 га призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Пишківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Згідно із долученою до матеріалів справи копії довідки №158 від 05.03.2015 року, виданої виконкомом Пишківської сільської ради ОСОБА_2 , у земельно-кадастровій книзі (погосподарського обліку) наявні записи, що за ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем ОСОБА_7 обліковується земельна ділянка площею 0,04 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд (згідно рішення сесії сільської ради від 15.10.2014 року №416).

Як вбачається із наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області поземельної книги щодо земельної ділянки кадастровий номер 020070009 за ОСОБА_2 обліковується земельна ділянка з кадастровим номером 020070009 площею 0,04 га.

Рішенням сорокової сесії шостого скликання Пишківської сільської ради № 416 від 15.10.2014 про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , біля могили (в межах населеного пункту), вирішено надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 в межах населеного пункту, зокрема щодо спірної земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови.

16.12.2014 року комісією з питань земельних відносин, агропромислового комплексу та охорони довкілля сільської ради, розглянувши заяву ОСОБА_8 (за дорученням ОСОБА_2 ) від 15.12.2014 року про встановлення межових знаків між сусідами ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , на місцевості проведено обміри земельної ділянки використовуючи картографічні матеріали, рішення сесії сільської ради та встановлено межові знаки. Комісія рекомендує не порушувати встановлені межові знаки.

Рішенням №440 сорок другої сесії шостого скликання Пишківської сільської ради від 24.12.2014 року затверджено акт комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу та охорони довкілля Пишківської сільської ради від 16.12.2014 року.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0400 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 , вказана земельна ділянка межує з ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та із землями комунальної власності.

Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 .

З метою виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_1 звернулася до Трибухівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо передачі земельної ділянки у власність для будівництва житлового та господарських споруд по АДРЕСА_2 .

Як вбачається із виписки з рішення № 615 Трибухівської сільської ради від 25.10.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 вирішено відмовити в частині запропонованого кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого ФОП ОСОБА_10 і надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0957 га, що розташована в АДРЕСА_2 , з врахуванням рішення сесії Пишківської сільської ради №440 від 24.12.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_8 (за дорученням ОСОБА_2 ) та акту комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу та охорони довкілля Пишківської сільської ради від 16.12.2014 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року по справі №500/932/19 визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення Трибухівської сільської ради № 615 від 25.10.2018 року та визнано частково протиправним та скасовано пункт 2 рішення Трибухівської сільської ради № 615 від 25.10.2018 року в частині врахування рішення сесії Пишківської сільської ради №440 від 24.12.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_8 (за дорученням ОСОБА_2 ) та акту комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу та охорони довкілля Пишківської сільської ради від 16.12.2014 року.

Як вбачається із матеріалів справи на замовлення ОСОБА_1 . ТзОВ «Галицькі землі» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначає позивачка, земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 , площею 0,0400 га з кадастровим номером :02:007:0009 була сформована з порушенням прав та законних інтересів позивачки та із накладенням на земельну ділянку позивачки площею 0,0957 га.

У відповідь на звернення позивачки 20.07.2023 року Трибухівська сільська рада надала копію рішення Трибухівської сільської ради від 02.03.2023 року №990, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) ОСОБА_2 АДРЕСА_1 на території Трибухівської (Пишківської) сільської ради Чортківського району Тернопільської області, виготовлену ФОП ОСОБА_3 та передано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,0400 га, кадастровий номер :02:007:0009 та площею 0,2607 га кадастровий номер :02:007:0010. Вирішено зареєструвати речове право на земельні ділянки у встановленому законом порядку.

Згідно із відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,0400 га, кадастровий номер :02:007:0009 зареєстрована на праві власності ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи у 2015 році ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 .

У повідомленні від 25.09.2023 року адресованому позивачці ОСОБА_1 відділом земельних ресурсів, архітектури та містобудування Трибухівської сільської ради позивачку повідомлено, що 04.10.2023 року проводитимуться роботи із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . які являються власністю ОСОБА_2 . Зазначено, що явка ОСОБА_1 обов`язкова.

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 02.10.2023 року просила перенести проведення робіт, у зв`язку із домашніми роботами.

Згідно повідомлення від 02.10.2023 року адресованого ОСОБА_1 відділом земельних ресурсів, архітектури та містобудування Трибухівської сільської ради позивачку повідомлено, що її заяву розглянуто та перенесено роботи із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на 06.10.2023. ОСОБА_1 повідомлено, що у випадку її неявки, закріплення межовими знаками земельної ділянки може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок.

Також до матеріалів справи долучено Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 06.10.2023 року, з якого вбачається, що представник ФОП ОСОБА_3 - інженер-землевпорядник ОСОБА_11 , землекористувач ОСОБА_2 у присутності представників Трибухівської ОТГ склали та підписали зазначений акт про таке: межі земельної ділянки, площею за кадастровим номером :02:002:0009, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 0,0400 га, наданої землекористувачу земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 2 шт. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання ОСОБА_2 , яка про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків згідно з пунктом "е" частини першої статті 211 ЗК України та ст.56 КУпАП ознайомлена. Цей акт складений у 3 примірниках, один з яких додається до документації із землеустрою, другий залишається у виконавця робіт, третій передається землекористувачу земельної ділянки.

Отже, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 при оформленні технічної документації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га діяла згідно вимог законодавства. Крім того, користувач суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 належно повідомлялася про виконання робіт із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) при оформленні технічної документації щодо земельної ділянки ОСОБА_2 , проте присутня не була, у зв`язку із неявкою.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18.09.2024 №1173/23-22 при зіставленні координат поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009, площею 0,0400 га із координатами поворотних точок меж земельної ділянки, площею 0,0957 га (землекористувач ОСОБА_1 ), що визначені за розробленим фахівцями ТзОВ «Галицькі землі» Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , встановлено накладання контурів таких земельних ділянок, площа якого становить 0,0046 га. При цьому, координати поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009 внесені до Державного земельного кадастру, в той час, як координати поворотних точок земельної ділянки, площа якої становить 0,0957 га ні. Земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0009 на місцевості у східній своїй частині ніяк не відмежована від земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0010, яка знаходиться праворуч від вищевказаної, відтак здійснити обміри виключно земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0009 не представлялося за можливе.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_12 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що сформована земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га накладається на земельну ділянку позивачки, яка перебуває в стадії її формування, і тим самим зменшує її площу та унеможливлює її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі, як об`єкта цивільних прав, їй створені реальні перешкоди у реалізації її суб`єктивного права на набуття у власність вказаної земельної ділянки площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Це положення цивільного законодавства України конкретизовано у частині першій статті 153 ЗК України: власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У заяві зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Права власників земельних ділянок закріплені положеннями частини першої статті 90 ЗК України, а в силу частини 2 зазначеної статті порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом.

За змістом пункту г) частини 1 статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів

Частинами першою-третьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

На підставі частин 1 і 2 статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: завдання на складання технічної документації із землеустрою;пояснювальну записку; матеріали топографо-геодезичних робіт; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки; відомості про встановлені межові знаки.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі: відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану (стаття 198 ЗК України).

Із положень статті 125, 126 ЗК України слідує, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14, провадження № 14-552цс18, у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15, провадження № 14-652цс18, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, провадження № 14-730цс19, зазначила про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Таким чином, непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та переданні земельної ділянки у власність. Що, відповідно, також не є підставою для скасування рішення про затвердженні технічної документації та переданні земельної ділянки у власність.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасувати рішення Трибухівської сільської ради від 02.03.2023 року за № 990 16.03.2023 року в частині затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , на території Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області та передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером :02:007:0009, що розташована за адресою: по АДРЕСА_1 ; визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснену в Державному земельному кадастрі 02.03.2020 року з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га, з одночасним скасуванням та припиненням права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, ОСОБА_12 , вказувала, що діями ОСОБА_2 порушено її права та інтереси, оскільки сформована земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га накладається на земельну ділянку позивачки, яка перебуває в стадії її формування, і тим самим зменшує її площу та унеможливлює її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі, як об`єкта цивільних прав, їй створені реальні перешкоди у реалізації її суб`єктивного права на набуття у власність вказаної земельної ділянки площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови. Окрім того, реалізуючи свої суб`єктивні права позивачка очікує формування вказаної земельної ділянки площею саме 0,0957, а не меншої площі, як об`єкта цивільних прав та подальшого набуття права власності на цю земельну ділянку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:007:0009 сформована 02.03.2020, про що свідчить відповідний запис поземельної книги 020070009, а також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 (т. а.с. 22,т.1).

З південної сторони вказаної земельної ділянки розташовані землі гр. ОСОБА_1 , в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2 .

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про державну реєстрацію земельної ділянки, зокрема площею 0,0957 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , або намагання позивача вчинити такі дії, в тому числі щодо присвоєння кадастрового номеру, реєстрації координат поворотних точок, формування даної земельної ділянки та подальшої реєстрації.

В зв`язку з чим експерт, який проводив судову земельно-технічну експертизу, був позбавлений можливості зіставити площини спірних земельних ділянок та надати обґрунтовану відповідь щодо накладення контурів цих земельних ділянок.

Позивач при з`ясуванні обставин справи стверджувала, що зміщення земельної ділянки відповідач ОСОБА_2 відбулося у східній частині на межі.

Проте як вбачається з матеріалів справи, що у 2023 році відповідач у визначений законом спосіб здійснила дії щодо відновлення меж.

Так, у 2015 році ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 .

У повідомленні від 25.09.2023 року, адресованому ОСОБА_1 відділом земельних ресурсів, архітектури та містобудування Трибухівської сільської ради позивачку повідомлено, що 04.10.2023 року проводитимуться роботи із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і зазначено, що явка ОСОБА_1 є обов`язковою.

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 02.10.2023 року просила перенести проведення робіт, у зв`язку із домашніми роботами.

Як видно з повідомлення від 02.10.2023 року, адресованого ОСОБА_1 відділом земельних ресурсів, архітектури та містобудування Трибухівської сільської ради, позивачку повідомлено, що її заяву розглянуто та перенесено роботи із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на 06.10.2023. ОСОБА_1 проінформовано, що у випадку її неявки, закріплення межовими знаками земельної ділянки може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок.

В результаті проведених робіт, 06.10.2023 був складений акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, за відсутності ОСОБА_1 , згідно якого вбачається, що представник ФОП ОСОБА_3 - інженер-землевпорядник ОСОБА_11 , землекористувач ОСОБА_2 у присутності представників Трибухівської ОТГ склали та підписали зазначений акт про таке: межі земельної ділянки, площею за кадастровим номером :02:002:0009, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 0,0400 га, наданої землекористувачу земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 2 шт. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання ОСОБА_2 , яка про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків згідно з пунктом "е" частини першої статті 211 ЗК України та ст.56 КупАП ознайомлена. Цей акт складений у 3 примірниках, один з яких додається до документації із землеустрою, другий залишається у виконавця робіт, третій передається землекористувачу земельної ділянки.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як користувач суміжної земельної ділянки належним чином повідомлялася про виконання робіт із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) при оформленні технічної документації щодо земельної ділянки ОСОБА_2 , проте присутня не була, у зв`язку із неявкою.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), для висновків про порушення прав позивача визначенням меж сусідніх земельних ділянок мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності (користуванні) позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Позивачем належних та достатніх доказів з цього приводу суду не було надано.

А висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 18.09.2024 №1173/23-22 судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, оскільки він ґрунтується на припущеннях та не містить чіткої відповіді чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,04 га, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, на суміжну з нею земельну ділянку площею 0,0957 га, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_2 ; чи відповідає земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0009, площі та конфігурації земельної ділянки, яка передана у власність відповідачці ОСОБА_2 та якщо є накладення контурів земельних ділянок одна на одну, то з чиєї сторони і в яких розмірах?

Крім того, експерт під час допиту судом першої інстанції зазначив, що перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачки не встановлено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що земельна ділянка площею 0,0400 га із кадастровим номером :02:007:0009, яка на момент розгляду справи перебуває у власності відповідача, сформована та внесена до Державного реєстру земель на підставі виготовленої у встановленому порядку технічної документації із землеустрою, межі вказаної земельної ділянки було встановлено в натурі. Крім того ОСОБА_1 , як користувач суміжної земельної ділянки належним чином повідомлялася про виконання робіт із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) при оформленні технічної документації щодо земельної ділянки ОСОБА_2 , проте присутня не була, у зв`язку із неявкою, про що складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 06.10.2023. Відтак, відповідачка ОСОБА_2 правомірно, у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0,0400 га, з кадастровим номером :02:007:0009, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачка не надала суду належних, достовірних та допустимих доказів про те, що що сформована земельна ділянка ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:007:0009 площею 0,0400 га накладається на земельну ділянку позивачки, яка перебуває в стадії її формування, і тим самим зменшує її площу та унеможливлює її державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі, як об`єкта цивільних прав, їй створені реальні перешкоди у реалізації її суб`єктивного права на набуття у власність вказаної земельної ділянки площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Посилання представника заявниці на те, що рішенням Трибухівською сільською радою за № 615 від 25.102018 року із врахуванням рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року по справі № 500/932/19 на замовлення позивача у 2020 році був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 , як доказ належності їй земельної ділянки площею 0,0957 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , саме по собі не вказує на порушення її речових прав у зв`язку із виділенням відповідачці у приватну власність земельної ділянки площею 0,0400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером :02:007:0009, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів звертає увагу, на те що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, щоб мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.

У постановах Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19), від 11 липня 2022 року у справі № 759/132/20 (провадження № 61-1261св21) зазначено, що орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову в його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16 (провадження№ 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Висновки про те, що отримання особою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про її передання у власність чи у користування, викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 206/4712/17 (провадження № 14-96цс19).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович, залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2025 року, залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах сум, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 червня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома