УХВАЛА

01 липня 2025 року

м. Київ

справа № 569/1719/24

провадження № 61-6396ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 липня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіної Дарії Анатоліївни

та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2024 року ТОВ «Консалт Солюшенс» через кур`єрську службу доставки надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 липня 2024 року у зазначеній справі.

Касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 19 травня 2025 року

та зареєстрована за вх. № 1389/0/216-25.

Верховний Суд ухвалою від 29 травня 2025 року касаційну скаргу залишив

без руху та встановив заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано заявнику:

- надати докази на підтвердження дати направлення заявником до суду касаційної інстанції саме 29 липня 2024 року поштового/кур`єрського відправлення, в якому містилась касаційна скарга на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 липня 2024 року з додатками;

- надати докази на підтвердження дати вручення такого відправлення одержувачем.

Заявнику роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

09 червня 2025 року до суду касаційної інстанції через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків.

У поданій заяві ТОВ «Консалт Солюшенс» посилається на довідку від 06 червня 2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 29 липня 2024 року № 242.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений

та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи

не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи

або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 390 ЦПК України визначено, що строк на касаційне оскарження дотримано та не вимагається заява (клопотання) про його поновлення, у разі якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення або складення його повного тексту.

Якщо наведені строки пропущено, особа яка звертається з касаційною скаргою має клопотати перед судом про поновлення пропущеного процесуального строку, обґрунтовуючи пропуск такого строку датою отримання копії оскаржуваного судового рішення. Зазначене відповідає вимогам частини другої статті 390 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги не усунуто.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

Норми процесуального закону не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Згідно з копією довідки від 06 червня 2025 року кур`єром служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» 29 липня 2024 року о 13:25 год. за адресою: буд. № 36, вул. Пушкінська, м. Одеса, під особистий підпис було отримано пакет документів від представника ТОВ «Консалт Солюшенс» адвоката Коваленко С. О. відповідно до опису зазначеному на бланку відправлення № 2860, а саме «Касаційна скарга з додатками. Справа № 569/1719/24. Від 29.07.2024 року», для доставлення до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за адресою: просп. Повітрофлотський, 28, м. Київ, 03063.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера від 29 липня 2024 року № 242 ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило кур`єрській службі ТОВ «Двадцять п`ять годин» за надання кур`єрських послуг грошові кошти у розмірі 200 грн. Вказана квитанція виготовлена друкарським способом та відомості внесені до неї, заповнені кульковою ручкою.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд з прав людини зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

На підставі інформації з Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку встановлено, що ТОВ «Двадцять п`ять годин» є оператором з надання послуг поштового зв`язку та здійснює приймання поштових відправлень, обробку поштових відправлень, перевезення поштових відправлень, доставку (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів.

З накладної ПН № 2860, яка надійшла разом з касаційною скаргою, убачається, що така не містить відбитку календарного штемпеля. Також, накладна не містять ідентифікатора поштових відправлень, за допомогою використання якого було б можливо перевірити дату відправлення кореспонденції.

Заявником не надано доказів того, що ТОВ «Двадцять п`ять годин» звільнено від застосування реєстратора розрахункових операцій. З огляду на викладене, надана квитанція до прибуткового касового ордера від 29 липня 2024 року № 242 не є належним розрахунковим документом на підтвердження оплати послуг поштового зв`язку.

Крім того, у довідці від 06 червня 2025 року не зазначено причин, які зумовили такий тривалий термін для здійснення доставки поштового відправлення та на підтвердження них не надано доказів.

Статтею 44 ЦПК України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Слід зауважити, що заявником не наведено доводів, про те, що ним вчинялись будь-які дії з огляду на те, що касаційна скарга відправлена до Верховного Суду, за твердженням заявника, 29 липня 2024 року, а Верховним Судом отримана лише 19 травня 2025 року, що перевищує розумні строки для доставки поштового відправлення.

Отже, у сукупності наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що заявником не підтверджено належними доказами поважність причин пропуску строку на оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень заявником не зазначено і не надано.

Отже, станом на 01 липня 2025 року вимоги ухвали Верховного Суду від 29 травня

2025 року заявником не виконано, недоліки касаційної скарги не усунуто.

Схожі висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 1527/20068/12, в ухвалах Верховного Суду від 28 лютого 2025 року у справі № 522/15106/18, від 05 червня 2024 року у справі № 521/19508/16-ц.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги

у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду,

не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня

2005 року).

З огляду на імперативну вказівку процесуального закону оскільки у відведений судом строк, станом на 01 липня 2025 року, недоліки касаційної скарги

не усунуто, тому касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою

для повернення скарги.

Керуючись статтями 183, 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 липня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіної Дарії Анатоліївни та зобов`язання вчинити дії вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко