СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-др/759/91/25
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2025 р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено.

28.04.2025 р. представник позивача Куракса Ю.І звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, вимогами якої просить поновити процесуальний строк на подання заяви про прийняття додаткового рішення та стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 4479,73 грн.

02.05.2025 р. відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з відзивом на позовну заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи свої вимоги недостовірними даним щодо укладеного договору з адвокатом, не надано чітких підтвердження про сплату за правничу допомого в дані справі. Щодо поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у сторони позивача вважає його необгрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви та ухвалення додаткового рішення.

Судом встановлено наступне.

Щодо поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно із ч.1 ст. 127 ЦПК України поновити пропущений процесуальний строк суд може за заявою учасника справи, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно ч. 3 ст. 127 ЦПК України заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущеного строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи доводи заявника суд вважає за можливе поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача .

В позовній заяві позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача у даній справі.

Отже, за результатами оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ "Інвестбудгаличина" про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу у розмірі 4479,73 грн. які підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 133, 137, 141, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (01011, м.Київ, вул.Печерський узвіз, 19) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» юридична адреса: (01011, м.Київ, вул.Печерський узвіз, 19) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4479,73 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова