Справа № 758/4632/25
Провадження № 2/288/496/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, в якому вказує, що 04 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі-позикодавець) та відповідачем укладено Договір позики № 75964212 на умовах повернення позики в кінці строку позики на умовах якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7050,00 гривень, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом відповідача.

Того ж дня, позикодавець на виконання умов договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7050,00 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується банківською інструкцією.

У договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим.

Враховуючи умови договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 0 гривень, заборгованість останнього за договором позики складає 23745,70 гривень, зокрема: - 7050,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; - 16695,70 гривень сума заборгованості за відсотками.

Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за відсотками не виконав ні перед позикодавцем, ні перед позивачем, що набуло право вимоги за договором позики на підставі договору факторингу.

21 грудня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 року на умовах якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі і до відповідача.

31 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 310323 ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і до відповідача.

Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23885,40 гривень.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором позики № 75964212 в розмірі 23745,70 гривень, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень. Розгляд справи проводити за відсутності позивача.

Ухвалою суду від 17 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справ із викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача та відповідь на відзив, в яких просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглядати без участі їх представника. /а.с. 138-139, 152-156/

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 23 червня 2025 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, застосувати наслідки спливу строку позовної давності, судові витрати покласти на позивача. /а.с. 142-147, 161-163/

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» далі- позикодавець та ОСОБА_1 далі- позичальник, разом сторони, укладено Договір позики № 75964212 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), згідно якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики -7050,00 гривень, строк позики (строк договору) - 30 днів, процентна ставка (базова)/день 1,99% (фіксована). Дата повернення позики 03.09.2021 року. Знижена процентна ставка/день% (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1,69%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період карантину) 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 8093,89%, орієнтовна загальна вартість позики 10627,52 гривень. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщенні на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. /а.с. 9 на звороті -10/

Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом.

Правилами надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» визначені всі умови надання позики. /а.с. 11-21/

Пункт 6.5 розділу 6 вказаних Правил, зазначає, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

У разі виникнення понадстрокового користування позикою (або її частиною), товариство має право переуступити своє право вимоги третім особам без згоди на це позичальника. /п. 6.7 розділу 6 Правил/

Як вбачається з п. 6.8 розділу 6 даних Правил, сторони домовились, що у разі якщо після спливу строку позики позичальником не було продовжено строк користування позикою/строк такого подовження закінчився та/або автоматичне подовження строку позики припинилось (відповідно до умов розділу 7 Правил) але, при цьому, позичальник продовжує користуватись позикою (її частиною), товариство має право нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) у порядку, визначеному цими Правилами та договором позики.

Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 з яким укладено договір № 75964212 від 04.08.2021 року ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», одноразовий ідентифікатор Ln30ckMEMg, час відправки ідентифікатора позичальнику 31.07.2021 року. /а.с. 22/

Як вбачається з повідомлення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 11/03/25-85 від 11 березня 2025 року, надано інформацію, щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено, а саме: ОСОБА_1 , номер договору позики 75964212, номер платежу с1475820-е11с-4f06-b7d6-58322e1c0646. /а.с. 22 на звороті/

Згідно до довідки № КД-000018582/ТНПП від 13 березня 2025 року, виданої ТОВ «Фінансова Компанія «Фінекспрес», компанія підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 04.08.2021 року, номер платежу с1475820-е11с-4f06-b7d6-58322e1c0646, сума 7050,00 гривень, отримувач Норинчак Іван ЕПЗ номер НОМЕР_1 . Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. /а.с. 23/

Як вбачається з копії платіжної інструкції від 04.08.2021 року, операція: с1475820-е11с-4f06-b7d6-58322e1c0646, отримувач платіжний інструмент: НОМЕР_1 , сума: 7050,00 гривень. /а.с. 23 на звороті, 54/

Відповідно до Договору факторингу № 2112 укладеного 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» далі - клієнт та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» далі- фактор, разом сторони, за цим договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). /а.с. 24 на звороті - 30/

Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а фактор ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняв оригінал Реєстру заборгованостей від 21.12.2021 року, після чого від клієнта до фактора переходять Права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. /а.с.31/

Відповідно до Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості в електронному вигляді за Договором факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року, н6а виконання п. 5.2. Договору факторингу № 1221 від 21.12.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» далі клієнт та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» далі фактор, клієнт передав, а фактор прийняв інформацію, яка надана в електронному вигляді. /а.с. 32/

Згідно до Реєстру прав вимоги № 4 до Договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, в реєстрі боржників під №10629 вказаний ОСОБА_1 , номер договору 75964212, дата договору 04.08.2021, маска карти НОМЕР_1 , сума заборгованості за тілом 7050,00 гривень, сума заборгованості по процентам за користування 16835,40 гривень, сума заборгованості разом 23885,40 гривень, кількість днів прострочення виконання договірних зобов`язань - 109, одинична ціна 1128,00 гривень. /а.с. 32 на звороті- 33/

Як вбачається з Акту звірки між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК управління активами» за договором факторингу № 2112, за даними ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на 31.12.2023 року заборгованість відсутня. /а.с. 34/

Відповідно до Договору факторингу № 310323-ФМ від 31 березня 2023 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» далі-клієнт та ТОВ «Фінпром Маркет» далі- фактор, разом сторони, за цим договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Для уникнення сумнівів, сторони домовились, що укладаючи цей Договір фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань клієнта щодо кредитних договорів, окрім права вимоги та стягнення заборгованості за кредитними договорами. /а.с.35-42/

Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 310323-ФК від 31.03.2023 року, клієнт ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передав, а фактор ТОВ «Фінпром Маркет» прийняв оригінал Реєстру заборгованостей від 31.03.2023 року, після чого від клієнта до фактора переходять Права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. /а.с.41 на звороті/

Згідно до Акту звірки між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет»» за Договором факторингу № 310323-ФМ від 31 березня 2023 року, за даними ТОВ «Фінансова компанія управління активами», на 31.10.2024 року заборгованість ТОВ «Фінпром Маркет» перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відсутня. /а.с. 43/

Як вбачається з Реєстру боржників, під № 10606 вказаний ОСОБА_1 , номер договору 75964212, дата договору 04.08.2021, маска карти НОМЕР_1 , сума заборгованості за тілом 7050,00 гривень, сума заборгованості по процентам за користування 16835,40 гривень, сума заборгованості разом 23885,40 гривень. /а.с.43 на звороті - 44/

Відповідно до Розрахунку суми заборгованості із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики № 75964212 від 04.08.2021 року, виданого ТОВ «Фінпром Маркет», боржник ОСОБА_1 за період з 04.08.2021 року по 25.03.2025 року має загальну суму в розмірі 23745,70 гривень, а саме: заборгованість за тілом позики -7050,00 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 16695,70 гривень. /а.с. 57-59/

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Фінпром Маркет» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку /а.с.8, 53, 60, 64/.

Згідно до повідомлення АТ «Універсал банк» № БТ/Е-6244 від 25 червня 2025 року, банком було ініційовано детальну перевірку в ході якої було підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . Також надано виписку про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що інформація по картці: НОМЕР_3 , рахунок: НОМЕР_4 , період: 04.08.2021-07.08.2021. Сума витрат за період 29050,00 гривень, сума зарахувань за період 29050,00 гривень. /а.с. 165-167/

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк.

В силу вимог статті 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до частини другої статті 1050 ЦК України встановлено що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Керуючись ст.ст. 509, 510 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Положенням статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Проте відповідачем на даний час зобов`язання щодо погашення вказаної заборгованості за договором позики не виконуються.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно до частини другої статті 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516 ЦК України, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України. Зокрема, в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказується, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним».

Отже, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про необов`язковість згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок зміни кредитора в договорі.

Згідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно до часини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Що стосується доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, то суд не погоджується з цим доводом з огляду на наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за договорами позики) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частини 1, 5 статті 261 ЦК України визначають, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року.

Законом України від 15 березня 2022 № 2120-розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного Кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом.

Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом - запровадження воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущений, так як позивачем заявлено позовні вимоги у квітні 2025 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, який укладений 04.08.2021 року.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності, оскільки закінчення такого строку припало на час дії карантину та воєнного стану, який триває на даний час.

Щодо правонаступництва суд зазначає, що до позовної заяви додані Договори факторингу /а.с. 24 на звороті -28, 35-39/, згідно яких позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75964212 від 04.08.2021 року.

Крім того, до вказаних Договорів факторингу додані Реєстр прав вимоги /а.с. 32 на звороті-33/ та Реєстр боржників /а.с. 43 на звороті-44/, в яких зазначений боржник ОСОБА_1 .

Щодо нарахування процентів понад 90 календарних днів суд зазначає, що у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, проте умовами, які визначені в Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. У пункті 6.5 розділу 6 Правил вказано, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення.

Таким чином, доводи відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, а саме: Правил та саме через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось.

Також суд, зазначає, що згідно п. 5.2 Договору позики № 75964212, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті банку, їх змість, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Таким чином, відповідач був обізнаний з умовами договору та погодився з ним підписавши його своїм електронним підписом.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за Договором позики № 75964212 від 04.08.2021 року в розмірі 23745 гривень 70 копійок, обґрунтованими та виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги у даній частині необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Представник позивача при зверненні до суду також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень.

Згідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано: Договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року /а.с. 45-47, 101-103/, укладений між адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною далі - адвокат та ТОВ «Фінпром Маркет» далі- клієнт, Витяг з Акту № 10-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, складений 20.03.2025 року /а.с. 49, 105/, Акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги /а.с. 49 на звороті- 50, 105 на звороті 106/ та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 20.03.2025 року на суму 350000,00 гривень /а.с. 51, 107/.

Як вбачається з Витягу з Акту № 10-П приймання передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, складеного 20 березня 2025 року, за період з 20.02.2025 року по 20.03.2025 року послуги з правничої допомоги надані адвокатом Ткаченко Ю.О. якісно і в повному обсязі, а саме: щодо боржника ОСОБА_1 , надання послуг: Вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви, вартість наданої послуги 500; Підготовка/складання позовної зави до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі), вартість наданої послуги 3000. За надані послуги з правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі: 350000,00 гривень. /а.с.105/

Згідно до Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги, адвокат прийняв на себе зобов`язання надати наступну правничу допомогу щодо справи відносно ОСОБА_1 , а саме - складання позовної заяви та представництво в суді. /а.с. 105 на звороті- 106/

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 20.03.2025 року, платник ТОВ «Фінпром Маркет», отримувач ОСОБА_2 , сума 350000,00 гривень, призначення платежу: оплата згідно акту № 10-П приймання наданої правничої допомоги від 20.03.2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року. /а.с. 51, 107/

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень.

Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, але не виключно, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Керуючись статтями 509, 512-514, 516, 525-527, 530, 549, 598-599, 610 - 612, 615, 625, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 130, 133, 137, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України; суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (08200, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9 А, офіс 204, , банківські реквізити НОМЕР_5 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851) заборгованість за Договором позики № 75964212 від 04 серпня 2021 року в розмірі 23745 гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (08200, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9 А, офіс 204, , банківські реквізити НОМЕР_5 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851) сплачений судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник