Справа № 569/7200/25
17 червня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді Панас О.В.
при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівному цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, -
У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 повторно не з`явилася. Про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованою кореспонденцією, яка повернута до суду 16.06.2025 із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. З заявою про розгляд справи в її відсутність не зверталася, причину неявки суду не повідомила. Письмового відзиву на позов не подала.
Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судових повісток є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
За наведених обставин, суд вважає, що відповідач у належний спосіб була повідомлена про дату судового засідання 17.06.2025 р., а тому у відповідності до ч.1ст.223 ЦПК можливо розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого представник позивача заперечень не подала.
Ухвалою суду від 14.04.2025 р. прийнято позовну заяву ДСП Рівненської міської ради до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи з викликом сторін Дослідивши надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Отримання від держави допомоги на проживання на підставі Порядку №332 пов`язане з відповідністю особи певним умовам, а також покладає на особу необхідність виконання певних обов`язків, а саме повідомлення про відмову від допомоги у зв`язку з виїздом на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебування за кордоном більш як 30 календарних днів . Листом вимогою за №08-01-945/25 від 27.02.2025 року, направленим на електронну адресу зазначену в заяві, відповідача повідомлено, що в результаті верифікації виявлено, що не має правових підстав на отримання допомоги внутрішньо-переміщеним особам, а також про переплату, яка виникла, у зв`язку з тим, що втрачено право на отримання виплати з 01.08.2024 року. Однак кошти відповідачем не повернено.
З дослідженої в судом розписки вбачається, що ОСОБА_1 у разі неправомірного або повторного отримання нею допомоги на проживання, зобов`язується повернути добровільно за певний період суми виплаченої допомоги відповідно у терміни визначені органом соціального захисту населення, що відповідає чинному законодавству.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормамиглави 83 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.
Аналіз положень ст.1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Отже, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомила позивача про них, що є зловживанням з її боку.
Відповідно до п.11 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджений постановою КМУ від 20.03.2022 №332 «Деякі виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимог знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачкою, яка в судове засідання повторно не з`явилась, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавала, письмовий відзив на позов не надходив, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.
Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. згідно платіжної інструкції № 149 від 10.04.2025, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 20.06.2025
Суддя О.В.Панас