ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/7245/23 Головуючий суддя І інстанції Баркова Н. В.
Провадження № 22-ц/818/234/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 травня 2024 року, по цивільній справі №639/7245/23, за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

13.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача КП «Харківводоканал», та після зміни позовних вимог остаточно просив суд визнати протиправним договір реструктуризації заборгованості від 20.06.2023 року №197-НЕМ, укладений між позивачем та відповідачем, із суттєвими порушеннями чинного Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»; визнати протиправною бездіяльність КП «Харківводоканал» щодо некорегування договору реструктуризації заборгованості від 20.06.2023 року №197-НЕМ, укладеного між позивачем та відповідачем, у відповідності до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»; зобов`язати відповідача скорегувати договір реструктуризації заборгованості від 20.06.2023 року №197-НЕМ у відповідності до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та встановити термін реструктуризації частини боргу, що припадає на КП «Харківводоканал» у 60 місяців із щомісячною сплатою на погашення частини заборгованості суми у розмірі 47,13 грн. (2827,74 : 60 = 47,13).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у нього за період військових дій виникла заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги на загальну суму 22 537,51 грн. З метою погашення заборгованості позивачем та постачальниками комунальних послуг були укладені договори про реструктуризацію заборгованості по комунальним послугам, зокрема між ним та відповідачем укладений Договір реструктуризації заборгованості від 20.06.2023 року №197-НЕМ. Сума заборгованості перед відповідачем на момент укладення договору становила 2 827,74 грн., термін погашення заборгованості був встановлений відповідачем в 1 рік із щомісячною виплатою у розмірі 235,65 грн. Позивач вказує, що після призначення йому житлової субсидії, на думку позивача, з`ясувалося, що укладені між ним та житлово-комунальними організаціями договори про реструктуризацію боргу укладені із суттєвим порушенням Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію». Позивач зазначає, що 14.09.2023 року він звернувся із заявою до відповідача, в якій просив скорегувати договір реструктуризації заборгованості від 20.06.2023 року №197-НЕМ у відповідності до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та встановити термін реструктуризації частини боргу, що припадає на КП «Харківводоканал» у 60 місяців із щомісячною сплатою погашення частини заборгованості суми у розмірі 47,13 грн. (2827,74 : 60 = 47,13), однак отримав відмову.

25.01.2024 року на адресу суду за вх. №1866 від представника відповідача КП «Харківводоканал» надійшов відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволені позову з тих підстав, що твердження позивача про порушення його прав спирається на невірне тлумачення ним положень законодавства щодо обсягу прав боржника та кредитора у правовідносинах невиконаного зобов`язання.

Щодо обставин викладених у позовній заяві, представник відповідача зазначає, що дійсно має місце заборгованість, яка виникла через несвоєчасну та не в повному обсязі оплату ОСОБА_1 послуг, наданих КП «Харківводоканал». Тобто є невиконане зобов`язання з боку позивача, а не відповідача. У позовній заяві стверджується про протиправну бездіяльність КП «Харківводоканал», проте дане підприємство в повній мірі надає комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Отже, прийняття виконання зобов`язання у вигляді оплати за надані послуги покладається на КП «Харківводоканал», а виконання цього зобов`язання покладено на споживача ОСОБА_1 .З цього випливає, що встановлення права визначення порядку погашення зобов`язання частинами законодавством надано КП «Харківводоканал», а не ОСОБА_1 , який має невиконаний обов`язок. Як передбачено ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.03.2003 року №554-IV заборгованість з квартирної плати (за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень, власників жилих будинків або квартир, яка склалася до набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних по реструктурується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Виходячи з викладеного, здійснення реструктуризації за комунальні послуги на підставі вказаного позивачем Закону стосується заборгованості саме станом на 01.07.2003 року. При цьому укладений 20.06.2023 року договір між позивачем та відповідачем стосується заборгованості станом на 01.06.2023 року. Додатково представник відповідача зауважує, що ч. 3 ст. 6 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.03.2003 року № 554- IV, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування рекомендовано створити місцеві постійно діючі комісії з реструктуризації заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг і покласти на них контроль за правильністю реструктуризації заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

За цим правовим механізмом укладання реструктуризації заборгованості проводиться комісіями з реструктуризації заборгованості. Укладений договір реструктуризації від 20.06.2023 №197-НЕМ є кроком на зустріч з боку кредитора у бік боржника для полегшення його становища з метою уникнення останнім наслідків невиконаного зобов`язання, таких як примусове стягнення в судовому порядку, позбавлення права на отримання житлової субсидії тощо.

Отже, на думку представника відповідача, права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені на були, доводи позивача спростовуються положеннями чинного законодавства та судової практики, яка наводиться у відзиві, у зв`язку з чи позов задоволенню не підлягає.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, та задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач не згоден з тлумаченням судом першої інстанції Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.03.2003 №554-ІV.

Вказує, що в самому Законі не вказано термін, на який його було прийнято та на теперішній час не існує законодавчих актів, який скасовує цей закон.

Вважає, що суд у своєму рішенні не надав належної оцінки аргументам позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківводоканал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення як таке, що є законним та обґрунтованим, залишити без змін

Вказує на те, що доводи скарги не відповідають змісту відповідних норм матеріального права.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.03.2003 № 554-IV, заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) (далі - житлово-комунальні послуги) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир (далі - громадяни), яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.03.2003 № 554-IV, цей Закон набирає чинності з 1 липня 2003 року.

Виходячи з викладеного, здійснення реструктуризації за комунальні послуги на підставі вказаного позивачем закону стосується заборгованості станом на 01.07.2003 року. Хоча укладений 20.06.2023 договір між позивачем та відповідачем стосується заборгованості станом 01.06.2023.

Додатково треба зауважити, що ч. 3 ст. 6 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.03.2003 № 554-IV, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування рекомендувати створити місцеві постійно діючі комісії з реструктуризації заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Контроль за правильністю реструктуризації заборгованості з оплати житловокомунальних послуг покласти на місцеві постійно діючі комісії з реструктуризації цієї заборгованості. За цим правовим механізмом укладання реструктуризації заборгованості проводиться комісіями з реструктуризації заборгованості.

Укладений договір реструктуризації від 20.06.2023 № 197 НЕМ є кроком на зустріч з боку кредитора у бік боржника для полегшення його становища з метою уникнення останнім наслідків невиконаного зобов`язання таких як примусове стягнення в судовому порядку, позбавлення права на отримання житлової субсидії тощо. З урахуванням вищенаведеного, викладене у позовній заяві не знаходить свого підтвердження, не має законодавчого обґрунтування та не підтверджено належними та допустимими доказами за положеннями ст. 77 та ст. 78 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

Оскільки ні Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», дія якого не розповсюджується на заборгованість позивача, яка виникла після 2020 року, ні будь-якими іншими законами України не передбачено обов`язку надавачів житлово-комунальних послуг по укладенню (корегуванню) договорів про реструктуризацію боргу за комунальні послуги, та укладення такого договору на певних умовах на борг, що утворився після 1 грудня 2006 року, - такі правовідносини регулюються між сторонами виключно на договірних засадах.

Суд не вправі зобов`язати одну із договірних сторін укласти договір з іншою стороною на певних умовах, такий спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України та суперечить основоположному поняттю договору, визначеному ч. 1 ст.626 ЦК України.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» є таким, що підлягає застосуванню до заборгованості позивача перед КП «Харківводоканал» не були прийняті до уваги, оскільки він до спірних правовідносин не застосовується. Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що з іншими надавачами комунальних послуг ним укладені договори, які відповідають вимогам вказаного вище закону, не свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а навпаки підтверджує в дії принцип свободи договору, а також те, що вказані договори були укладені вже з урахуванням щомісячних сплат, визначених спірним договором реструктуризації заборгованості від 20.06.2023 року №197-НЕМ. Отже суд не знаходить підстав для визнання спірного договору реструктуризації таким, що укладений із суттєвими порушеннями чинного Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»; не знаходить підстав для визнання протиправною бездіяльності КП «Харківводоканал» щодо не корегування вказаного договору і вважає, що вимога про зобов`язання відповідача скорегувати спірний договір суперечить чинному законодавству і принципам цивільного права, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з 25.12.2014 року безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №657215 (а.с. 8).

Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Харківській області від 12.12.2023 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Індустріальне об`єднане управління ПФУ м. Харкова і отримує пенсію по інвалідності. Розмір пенсії за червень 2023 року склав 3 965,18 грн. (а.с.9).

Місце проживання позивача зареєстровано з 13.11.1991 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.34).

20.06.2023 року між КП «Харківводоканал» та ОСОБА_1 був укладений спірний Договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення №197-НЕМ. Сума заборгованості перед відповідачем на момент укладення договору становила 2 827,74 грн., термін погашення заборгованості був встановлений з 20.06.2023 року по 19.06.2024 року із щомісячною виплатою у розмірі 235,65 грн. (а.с.10).

З метою погашення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги позивачем ОСОБА_1 та постачальниками комунальних послуг також були укладені договори про реструктуризацію заборгованості по комунальним послугам (а.с. 11-17,119), в тому числі:

19.06.2023 року Договір №2753 про реструктуризацію заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (період з 01.06.2023 року по 31.05.2024 року, щомісячний платіж 1212, 35 грн., загальна сума боргу 14 548,14 грн.);

21.06.2023 року Договір реструктуризації заборгованості побутового споживача за електричну енергію (період з 21.06.2023 року по 26.09.2023 року, строком на три місяці, загальна сума боргу 963,04 грн.);

23.11.2023 року Договір №1290 про реструктуризацію заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води, обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання та обслуговування та поточний ремонт внутрішьобудинкових систем постачання гарячої води (період з 01.11.2023 року по 01.11.2028 року, щомісячні платежі по кожному виду послуг 194,11 грн., 31,31 гр. 8,16 грн. та 2,63 грн. , загальна сума боргу 11 646,48 грн.+1878,21 +489,84 грн.+159,24 грн.);

24.04.2024 року додаткова угода №Н/52-2404-1 про реструктуризацію заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №Н/52-2306-476 від 23.06.2023 року (період з 24.04.2024 року по 31.07.2028 року, щомісячний платіж 40, 61 грн., загальна сума боргу 2030,55 грн.).

Позивач ОСОБА_1 14.09.2023 року звернувся із заявою до відповідача КП «Харківводоканал», в якій просив скорегувати договір реструктуризації заборгованості від 20.06.2023 року №197-НЕМ у відповідності до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» (а.с.18-19).

У відповіді КП «Харківводоканал» від 29.09.2023 року ОСОБА_1 зазначено, що нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за особовим рахунком виконуються згідно з нормами, встановленими рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2016 року №901 «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення у разі відсутності засобів обліку води». Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про деякі питання оплати житлово-комунальних та транспортних послуг в умовах воєнного стану» від 08.06.2022 року №163 для населення міста Харкова здійснено Коригування нарахувань за надані послуги за період з 24.02.2022 року до 31.05.2022 року. 20.06.2023 року між ОСОБА_1 та КП «Харківводоканал» укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення № 197-НЕМ. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 зобов`язується виплатити заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 2 827,74 грн. у строк з 20.06.2023 року до 19.06.2024 року. Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що зміни до договору можуть бути внесені лише за згодою сторін. В своєму зверненні заявник посилаєтеся на статті Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію». Проте положення зазначеного закону застосовуються до заборгованості за комунальні послуги, що утворилася до 01.07.2003 року (дати набрання чинності Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»), а отже договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення від 20.06.2023 року № 197-НЕМ укладено згідно з нормами чинного законодавства України та він є обов`язковим до виконання. Для обліку послуг за фактичним споживанням позивачу рекомендовано встановити квартирні засоби обліку води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року № 2119-VIII. Станом на 01.09.2023 року заборгованість за особовим рахунком за адресою: АДРЕСА_1 , становила 2 962,45 грн. 13.09.2023 року на особовий рахунок надійшла оплата за послуги в сумі 264,28 грн. (а.с.23-24).

Аналогічна відповідь була надана КП «Харківводоканал» 15.11.2023 року (а.с.25-26) позивачу ОСОБА_1 на його заяву від 30.10.2023 року (а.с.19).

Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження сплати комунальних послуг з централізованого водопостачання і водовідведення надані копії квитанцій (а.с.29-32, 52-55).

Між тим, з відповіді КП «Харківводоканал» від 05.01.2024 року на заяву ОСОБА_1 від 22.12.2023 року (а.с.61-64) вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про деякі питання оплати житлово-комунальних, та транспортних, послу в умовах воєнного стану» від 08.06.2022 року №163 для населення м. Харкова здійснено коригування нарахувань за надані послуги за період з 24 лютого 2022 року до 31 травня 2022 року. З порушеного у зверненні питання зазначено, що ОСОБА_1 вже звертався із заявами та відповідачем було надано обґрунтовану відповідь Щодо реструктуризації заборгованості іншими виконавцями комунальних послуг, зазначено, що КП «Харківводоканал» є самостійним суб`єктом господарювання та учасником правовідносин, які врегульовані чинним законодавством України. З питання надання житлової субсидії заявнику необхідно звернутись до органів Пенсійного фонду України. Для обліку послуг за фактичним споживанням рекомендовано ОСОБА_1 встановити квартирні засоби обліку води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року № 2119-VIII. Станом на 01.01.2024 року заборгованість за особовим рахунком за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2 796,84 грн. (а.с.65-67).

Аналогічна відповідь була надана 01.02.2024 року КП «Харківводоканал» позивачу ОСОБА_1 на його заяву від 17.01.2024 року (а.с.87-88).

Відповідно до зведеної картки абонента за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , існує загальна заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 2020 року по 2024 року у розмірі 2 369,79 грн. (а.с.110).

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 надано власний розрахунок, з якого вбачається, що позивачем за спірним договором реструктуризації сплачено 471,30 грн., а загальна заборгованість складає 2 359,89 грн. (а.с.118).

Спірні правовідносини виникли з підстав виконання зобов`язання зі сплати за комунальну послугу з водопостачання, виконання умов про реструктуризацію боргу.

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону, відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послугине звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини.

Цивільні права особа здійснює та виконує є у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 13, 14 ЦК України).

Частиною1статті 509 ЦК України, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

В порядку ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Законом України Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію № 554-ІV від 20.02.2003 року, споживачі, які мають заборгованість по ЖКП можуть укласти з підприємством договір про щомісячне рівномірне погашення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги відповідні послуги.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону № 554-ІV наявна у позивача - споживача послуг відповідача заборгованість може бути реструктуризована на строк до 60 місяців. Отже, такі умови договору мають диспозитивний характер та дійсно встановлюються за згодою сторін, а тому є безпідставними наведені з цього приводу доводи скарги, які висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За таких умов реструктуризація заборгованості може мати місце за умови досягнення згоди між сторонами щодо порядку здійснення реструктуризації шляхом підписання відповідної угоди або внесення змін до існуючого договору. Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та Закон України «Про захист прав споживачів», на які посилається Позивач, не містить вимог щодо обов`язку укладення договорів реструктуризації заборгованості.

Крім цього на виконання Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 27.06.2003 року затверджено Порядок погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги, у відповідності до положень п. 1 якого визначено, що створені органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування місцеві постійно діючі комісії з розгляду питань реструктуризації заборгованості з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) здійснюють діяльність, визначену вказаним Порядком відносно заборгованості, що утворилася на 1 липня 2003 р., перед підприємствами надавачами цих послуг.

У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що оскільки позивачу було достовірно відомо про порушення ним умов договору з газопостачання і він звертався до постачальника із заявою про реструктуризацію боргу на умовах, що пропонує він, без врахування думки постачальника та вимог Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та Порядку погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги, то в зв`язку з цим, судом обґрунтовано вказано, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і суд правильно відмовив у задоволенні позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 01 липня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова