Провадження № 2/202/374/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач звернулася з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їїдід та батько відповідача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира належала згідно зі свідоцтвом про право власності від 17 лютого 2004 року, виданим Дніпропетровським домобудівним комбінатом згідно з розпорядженням від 17 лютого 2004 року № 670, у рівних частках ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

На момент смерті ОСОБА_6 перебувала у своїх родичів у Курській області Російської Федерації.

ОСОБА_5 не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері, але спадщину прийняв, так як проживав та був зареєстрований із нею за однією адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

За життя ним був складений заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. 23.02.2021.

Відповідно до заповіту ОСОБА_5 заповів їй, ОСОБА_3 , квартиру АДРЕСА_2 .

Після смерті діда вона прийняла спадщину.

Також заяву про прийняття спадщини подав відповідач, який має право на обов`язкову частку у спадщині, так як на момент смерті спадкодавця був інвалідом третьої групи.

Постановою нотаріуса Нощенко Н.М. від 22 грудня 2021 року відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів про смерть ОСОБА_6 , а також документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 та неможливість визначити обов`язкову частку відповідача у спадщині.

Після цього відповідач звернувся з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення частки у спадковому майні.

В свою чергу, нею був поданий зустрічний позов про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2022 у справі № 202/114/22 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, а саме визнано, що ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_2 .

В задоволенні її зустрічних позовних вимог суд відмовив через відсутність предмета спору.

Після цього вона знову звернулася до нотаріуса, надавши судове рішення, але нотаріус повторно винесла постанову від 15 листопада 2022 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Підставами відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначено неможливість установити факт смерті ОСОБА_6 , а також неможливість установити факт родинного зв?язку між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Також нотаріусом в постанові від 15.11.2022 зазначено, що вона визначає обов`язкову частку у спадщині відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/2 частини спадкового майна, з чим вона незгодна.

Влітку 2023 року серед документів покійного діда вона знайшла оригінал свідоцтва про смерть його матері ОСОБА_6 . Але не зберігся оригінал свідоцтва про народження її діда, є тільки ксерокопія. Тому виникла потреба у встановленні факту родинних відносин між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Позивач звертає увагу, що її дід ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Ястребівка, а факт народження був зареєстрований Головіщенською сільрадою Курської області. При цьому батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На той час на території Курської області точилися бої, тому можливо не було свідоцтва про шлюб батьків і запис про народження був зроблений зі слів матері дитини.

Разом із тим, факт родинних відносин між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якій зазначено, що 21.12.2004 року було складено актовий запис № 2 "B" про укладення шлюбу 10.10.1937 року в селі Головище Горшеченського району Курської області.

Також факт родинних відносин підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 08.05.2023 року № 10/5-671, згідно з якою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були зареєстровані 20.08.1985 року за адресою: АДРЕСА_1 .

У довідці № 293 від 10.07.2006, виданій ремонтно-будівельним та експлуатаційним управлінням «Наш дім» ДП ДДБК, вказано, що «мати ОСОБА_6 » померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В довідці № 56 від 28 листопада 2022 року КП «Жилервіс-14» ДМР вказано, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована та проживала по день смерті зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, позивач звертає увагу, що під час розгляду заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину нотаріусом шляхом доступу до Державного реєстру актів цивільного стану було виявлено записи про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком яких записаний ОСОБА_5 .

У відділі ДРАЦС було отримано витяги з реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу, згідно з якими перший шлюб ОСОБА_5 був зареєстрований 24.05.1964 (актовий запис № 536) з ОСОБА_9 (прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 ), яка є матір`ю ОСОБА_2 , а другий шлюб зареєстрований 24.08.1974 року (актовий запис № 1993), прізвище дружини не вказано, так як є конфіденційною інформацією. В цьому шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказані обставини свідчать про наявність двох спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 .

Тож обов`язкова частка відповідача у спадщині становить 1/4 (одну чверть).

За цих підстав позивач просить установити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , була рідною матір?ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , та визнати за нею, ОСОБА_3 , право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Справа перебувала в провадженні судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Кіблицької (Ісаєвої) Д.А., ухвалою якої від 15 січня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2024 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кіблицької Д.А. зазначену цивільну справу передано для розгляду судді Марченко Н.Ю.

Ухвалою від 09 грудня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна повідомлялася про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, при цьому надана суду копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що згідно з копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Його батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно з копією свідоцтва про шлюб 10.10.1937 року був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_11 ».

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.02.2004, виданого Дніпропетровським домобудівним комбінатом, на підставі розпорядження від 17 лютого 2004 року за № 670, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 .

Згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 3123437 від 19.03.2004 року, реєстраційний номер 5160071, квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 17.02.2004 року, виданого Дніпропетровським домобудівним комбінатом, належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . При цьому зазначено частку кожного зі співвласників у розмірі 1/2.

Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_6 спадщина не заводилася.

Водночас згідно з копією довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 08.05.2023 року № 10/5-671, копією довідки № 293 від 10.07.2006, виданою ремонтно-будівельним та експлуатаційним управлінням «Наш дім», копією довідки № 56 від 28 листопада 2022 року КП «Жилервіс-14» ДМР на момент смерті ОСОБА_6 разом із нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_5 .

За життя 23 лютого 2021 року останнім був складений заповіт, згідно з яким належну йому квартиру АДРЕСА_2 він заповів ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_5 11 червня 2021 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 .

Також 15 червня 2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_2 (відповідач).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. була заведена спадкова справа № 10/2021.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК № 116124, виданої 11.02.2021, ОСОБА_2 було встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.02.2021 до 01.02.2023.

Згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану наявні актові записи про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , батьком яких записаний ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса Нощенко Н.М. від 22.12.2021 було відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 з тих підстав, що з подані документи не підтверджують родинні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , а також неможливо визначити обов`язкову частку ОСОБА_2 у всьому спадковому майні.

В січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення частки спадкового майна.

В свою чергу, ОСОБА_3 був поданий зустрічний позов про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2022 у справі № 202/114/22, яке набрало законної сили 18.10.2022, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково.

Судом установлено юридичний факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , суд виходив із того, що на час смерті ОСОБА_6 діяли норми ЦК України 2004 року, якими не передбачено встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління спадковим майном.

Крім того, само по собі встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є достатнім для визначення частки у спадковому майні та оформлення спадщини у позасудовому порядку.

Між тим постановою приватного нотаріуса Нощенко Н.М. від 15.11.2022 відмовлено ОСОБА_3 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру в цілому.

Відмова нотаріуса в оформленні спадкових прав ОСОБА_3 мотивована тим, що спадкоємцем не було надано свідоцтво про смерть ОСОБА_6 . Крім того, з наданих документів неможливо встановити родинний зв`язок між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Зазначене зумовило позивача звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.

При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014В (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині 2 статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з положеннями статей 1296-1299 ЦК України питанняпро право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

При цьому за змістом частини 6 статті 294 ЦПК України за наявності спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, факт родинних відносин між фізичними особами може бути встановлений за позов заінтересованої особи на загальних підставах.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд звертає увагу, що згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 його батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Згідно з копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був укладений шлюб, внаслідок чого останньою змінено прізвище на « ОСОБА_11 ». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 , в якій вони були зареєстровані та проживали разом з 20.08.1985 року. Відповідач у судовому засіданні не заперечував того факту, що ОСОБА_6 була матір`ю його батька ОСОБА_5 .

Отже суд вважає доведеним у судовому засіданні факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а саме, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , була матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Підстав не довіряти чи ставити під сумнів правдивість тверджень сторін про родинність відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у суду немає, оскільки це підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів у справі.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_3 у частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Також суд ураховує, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 разом із нею проживав її син ОСОБА_5 , який від спадщини не відмовлявся.

Тим самим ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 та йому стала належати спірна квартира в цілому.

Приймаючи до уваги, що за життя ОСОБА_5 був складений заповіт, яким він заповів належне йому майно позивачу ОСОБА_3 , яка в установлений строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено їй в оформленні спадкових прав, суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що на час смерті ОСОБА_5 було два спадкоємця за законом ( ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ), при цьому останній в установлений строк звернувся з заявою про прийняття спадщини та як інвалід третьої групи має право на обов`язкову частку у спадщині (половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом, - 1/4), то за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на 3/4 (три чверті) квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 52,6 кв.м.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , була матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 3/4 (три чверті) квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 52,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко