Провадження № 22-ц/4808/667/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

секретар Гудяк Х.М.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цеммікс Україна» - адвоката Тугая Івана Михайловича про відмову від апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року, ухвалене судом в складі головуючого судді Бородовського С.О.у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Цеммікс Україна» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

06 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТзОВ «Цеммікс Україна» про стягнення заборгованості, вказуючи, що є власником нежитлового приміщення енергокорпусу, загальною площею 3240 м. кв., що розташоване по АДРЕСА_1 . Частину приміщення, площею 742 кв.м. передано в оренду відповідачу на підтвердження чого, 06/04/2021 року укладено договір оренди нежитлового приміщення №4. Згідно п. 6.3. Договору Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 6 числа поточного місяця. В п.6.6 Договору зазначено, що орендна плата сплачується на місяць вперед. Сторони погодили орендну плату в розмірі 8 000 грн. в місяць, що оформлено Додатком №1 до Договору. В п. 7.5. Договору вказано, що у разі відсутності заперечень Сторін, при закінченні терміну оренди, договір продовжується на той самий термін і на тих самих умовах, але позивач у листі від 01.04.2022 року звернувся до відповідача з пропозицією переукласти Договір на інших умовах у т.ч. зі зміною орендної плати до 30 000 гривень у місяць. У відповідь на звернення позивача, відповідач погодився на продовження терміну Договору на один рік і з орендною платою в розмірі 30 000 гривень. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань про переукладення Договору по оплаті за орендоване приміщення, позивач надіслав лист від 28.04.2022 р. з попередженням про розірвання договору та з вимогою звільнити приміщення до 30.06.2022р. Проте, відповідач залишив дану вимогу без задоволення, продовжує користуватися приміщенням, не сплачуючи при цьому орендну плату. 16.12.2022 року позивач, спираючись на норму Договору про те, що в частині взаємних обрахунків такий діє до його повного виконання, повідомив товариство про те, що з 01.01.2023 року орендна плата становитиме 63 070 грн. в місяць. Згідно роздруківки з сайту Укрпошта відповідач отримав дане повідомлення 30.12.2022 року. Відповідно до п. 3.3. договору Орендодавець має право змінювати розмір орендної плати з попереднім повідомленням Орендаря за два тижні, орендна плата становить 63 070 гривень в місяць з 16.01.2023 року. Відповіді Відповідача про незгоду з таким розміром орендної плати на адресу позивача не надходило.

Тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Цеммікс Україна» борг по сплаті орендної плати в розмірі 1 152 980,00 гривень, інфляційні втрати в розмірі 52 131,58 гривень, 3% річних в розмірі 27 337,00 гривень, неустойку в розмірі 1 387 540,00 гривень. Також просив зобов`язати ТОВ «Цеммікс Україна» звільнити орендоване нежитлове приміщення загальною площею 742 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та повернути їх позивачу по Акту приймання-передачі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Цеммікс Україна» на користь ОСОБА_1 1 212 665,31 гривень та 14 493,60 гривень судового збору

Зобов`язано ТОВ «Цеммікс Україна» звільнити орендоване нежитлове приміщення загальною площею 742 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та повернути їх ОСОБА_1 по Акту приймання-передачі.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням в частині задоволених позовних вимог, ТОВ «Цеммікс Україна» подало апеляційну скаргу, вважає його незаконним, адже суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок необ`єктивної оцінки доказів, порушень норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Цеммікс Україна» 06.04.2021 року укладено Договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого позивач передав в строкове платне користування відповідача орендоване майно - нежитлове приміщення енергокорпусу по АДРЕСА_1 . Сторонами визначено строку дії договору оренди до 06.03.2023року. Одночасно п.7.5 цього договору містить вказівку про те, що у разі відсутності заперечень Сторін при закінченні терміну оренди, договір продовжується на той самий термін і на тих самих умовах. Вказані умови договору вказують, що сторони визначили строк оренди з подальшою автоматичною пролонгацією його дії за умови відсутності заперечень однієї зі сторін. Також сторонами в додатку до договору погоджено розмір орендної плати в розмірі 8 000 гривень. Пунктом 3.3. договору сторони визначили, що орендодавець має право змінювати розмір орендної плати у разі значної її зміни по місту (але не частіше шестимісячного терміну) з попереднім повідомленням орендаря за два тижні. У разі незгоди орендаря на зміну орендної плати договір вважається розірваним в день тримання орендодавцем зазначеної відмови або у разі закінчення двотижневого строку з моменту отримання орендарем повідомлення про зміну розміру орендної плати. В такому випадку приміщення звільняється протягом 45 днів.

Апелянт вказує, що жодних повідомлень про намір припинити дію договору перед закінченням його дії позивач, як орендодавець, на адресу відповідача, як орендаря, не надсилав. Тобто, позивачем не дотримано вимог п.7.5 договору, стосовно необхідності висловлення заперечень при закінченні терміну оренди, а тому договір продовжив свою дію на той самий термін і на тих самих умовах. Товариство продовжувало належним чином сплачувати орендну плату в розмірі визначеному договором 8 000 грн. щомісячно.

Право на збільшення орендної плати в односторонньому порядку орендодавцем дійсно передбачено п. 3.3., проте, цим же пунктом договору сторони чітко вказали умови, за яких позивач може здійснити таке збільшення: «орендодавець має право змінювати розмір орендної плати у разі значної її зміни по місту». Тобто, право орендодавця пов?язано з настанням певних об?єктивних умов - значного її збільшення на ринку оренди нерухомості в місті Івано-Франківську. Наведена умова однозначно передбачає певну обгрунтованість такого збільшення для недопущення фінансових втрат орендодавця, пов?язаних з недоотриманням певного рівня орендних платежів. Але ні в своїх листах до відповідача, ні в позовній заяві позивач не обгрунтовує встановлені ним нові розміри орендної плати плати, не вказує як відбулось зростання орендної плати по місту. Загальновідомим є факт того що в умовах запровадження воєнного стану на території України, спаду економіки тощо, жодних і тим більше, як передбачав договір, значних збільшень розміру орендної плати по місту не відбулося. Наведене вказує на необґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача іншого, ніж погодженого в договорі розміру орендної плати в 8 000 грн. щомісячно. Тобто, нічим не підтвердженим, є збільшення вартості оренди з 8 000 грн до 30 000 грн, і в подальшому до 63 070 грн. Тому у позивача були відсутні правові підстави збільшувати розмір орендної плати та стягнення неправомірно збільшених платежів.

Скаржник стверджує, що позивач на обґрунтування часу вручення відповідачу повідомлення про збільшення місячної орендної плати до 63 070,00 грн надав інформацію із сайту Укрпошти. Однак вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів вручення відповідачу повідомлення про збільшення розміру орендної плати. Отже, трек-номер, дозволяє відстежити на сайті Укрпошти місце перебування відправлення і його маршрут від пункту відправлення до пункту призначення. Однак трекінг не містить прізвища особи, яка отримала відправлення, не місить підпису такої особи, тому дає можливість лише припустити, що поштовий працівник виконав свій обов?язок та вручив (передав) відправлення керівнику підприємства-адресата або уповноваженій особі. Стверджує, що трекінг не є доказом вручення відправлення.

Крім того зауважує, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки інформації про те, що починаючи з січня 2023 року позивач чинив перешкоди в користуванні орендованим майном, а з 01.08.2023 року ним було остаточно заблоковано доступ до приміщень, внаслідок чого унеможливлено користування не тільки орендованим нерухомим майном, але і власністю товариства, яке в ньому знаходиться та становить значну матеріальну цінність. Також вказує, що суд не надав оцінки оплатам, які здійснювались товариством на рахунок позивача, як підприємця, і не врахував їх при визначенні суми боргу.

Також відповідач вважає, що треба враховувати суб?єктивний склад учасників договору оренди, наявність у орендодавця статусу фізичної особи-підприємця, факт переказу ТОВ «ЦЕММІКС УКРАЇНА» на рахунок ФОП грошових коштів як плату за оренду, і тому спір в даній справі стосується господарських зобов?язань, які виникли між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою, що віднесено законом до юрисдикції господарського суду.

Враховуючи наведене, просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року в частині задоволення позову та в цій частині постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 травня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 червня 2025 року о 10:00 год. 17 червня 2025 року розгляд справи відкладений на 01 липня 2025 року за заявою представника відповідача.

30 червня 2025 року представник ТОВ «Цеммікс Україна» - адвокат Тугай Іван Михайлович через систему «Електронний суд» направив до Івано-Франківського апеляційного суду заяву про відмову від апеляційної скарги. Повідомив, що сторони по справі досягли примирення, спірне приміщення повернуто позивачу, досягнуто згоди між сторонами про здійснення погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з чим заявляє вказане клопотання про відмову від апеляційної скарги.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, вивчивши зміст поданої заяви, колегія суддів вважає, що заява про відмову від апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційне провадження закриттю.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження, особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 5 ст. 364 ЦПК України у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення, повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 12 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», прийняття відмови від апеляційної скарги не пов`язується з обов`язком апеляційного суду перевіряти, чи у зв`язку з такою відмовою не порушуються права будь-яких осіб, оскільки право особи на відмову від апеляційної скарги не обмежене.

Враховуючи, що відмова від апеляційної скарги це право сторони, у справі немає інших осіб, що приєднались до апеляційної скарги та заперечують, тож не має жодної перешкоди для задоволення заяви про відмову від апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 362, 364 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цеммікс Україна» - адвоката Тугая Івана Михайловича про відмову від апеляційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цеммікс Україна» - адвоката Тугая Івана Михайловича від апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року.

Апеляційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цеммікс Україна» про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2025 року.

Судді: Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М.Луганська