Справа № 505/2626/24
Провадження 2-о/505/86/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі Киларь Н.А.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Зінюка О.О.

у відсутності представника Міністерства оборони України

у відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

у відсутності представника військової частини НОМЕР_1

у відсутності представника служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області із заявою та просить встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява мотивована тим, що з 2015 року вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від цих відносин вони мають спільну дитину, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

За час життя його чоловіка вони не встигли подати заяву про визнання його батьком дитини.

Заявниця зазначила, що із самого народження дитини та по день смерті її батька, вони проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували дитину, утримували її.

Встановлення факту батьківства їй потрібно для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а також інших виплат.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року залучено в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України, військову частину НОМЕР_1 .

Представник Міністерства оборони України Тищенко М.С. надала пояснення, які зареєстровані в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№ 2517 від 19.02.2025 року, згідно яких просила залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.

Зазначила, що як сама заявниця, так і померлий ОСОБА_2 з моменту народження дитини та до моменту смерті ОСОБА_2 не звертались до відповідних органів державної реєстрації актів цивільного стану чи до суду з метою визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Враховуючи ці обставини, можна дійти висновку, що поведінка Заявниці свідчить про небажання визнання батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 до моменту смерті ОСОБА_2 .

З доданих до заяви документів вбачається, що померлий ОСОБА_2 , з моменту народження дитини не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його намір подати заяву про визнання батьківства щодо останньої.

У своїй заяві заявниця не зазначає про родичів померлого військовослужбовця та не додає ніяких доказів про їх відсутність. Таким чином, не відомо чи перебував померлий ОСОБА_2 у шлюбі, чи є в нього батьки, діти та інші родичі, які після смерті військовослужбовця набувають право на отримання відповідних пільг та виплат, отже, у справі, ймовірно, наявний спір про право. Також не виключається можливість того, що після встановлення даного факту, заявниця виявить бажання претендувати на виплати, передбачені пп. 2 п. 4 постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Такі обставини, свідчать про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Зінюк О.О. заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Заперечували щодо клопотання Міністерства оборони про залишення заяви без розгляду, оскільки встановлення факту необхідно заявниці для отримання пільг, встановлених законом.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, але надав заяву, яка зареєстрована в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№ 4848 про розгляд справи без його участі.

Представник служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С. у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши заявницю, його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи в порядку окремого провадження, суд приходить наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що:

«у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом з заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 30 червня 2023 року у справі № 490/1819/22 (провадження № 61-7230св23).

Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 просила встановити факт батьківства загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Метою встановлення такого факту заявник зазначає необхідність отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та відповідних пільг та для виплат.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності для визнання (підтвердження) за дитиною певного соціально-правового статусу.

Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

У своїх письмових поясненнях представник Міністерства оборони України Тищенко С.М.. проти вимог заяви ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на те, що враховуючи мету встановлення факту, якою зокрема є доведення права на отримання частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, призначення дитині пенсії у зв`язку з втратою годувальника та певних пільг, питання щодо встановлення факту батьківства не підлягає розгляду в порядку окремого провадження у зв`язку з наявністю спору про право.

Виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ч. 6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За змістом ч. 4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі вищевикладеного, ураховуючи мету звернення заявника із даною заявою, заперечення Міністерства оборони України, суд дійшов до висновку про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у позовному провадженні.

Відтак, заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства підлягає залишенню без розгляду з одночасним роз`ясненням заявнику права звернення до суду в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Клопотання представника Міністерства оборони України Тищенко Марини Сергіївни, зареєстроване в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за № 2517 від 19.02.2025 року про залишення без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була врученою у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Павловська

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 31.03.2025 року.