ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 202/2883/22 Номер провадження 22-ц/814/255/25Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Пилипчук Л.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в режимі відеоконференції клопотання адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича, представника ОСОБА_1 , про заслуховування думки дитини та призначення у справі судової психологічної експертизи у справі

за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Соборного району Дніпропетровської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на її утримання

та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку:

з 01 січня по 01 липня кожного року з батьком ОСОБА_1 за адресою його місця проживання ( АДРЕСА_1 );

з 01 липня по 01 січня кожного року з матір`ю ОСОБА_4 за адресою її місця проживання ( АДРЕСА_2 ).

По завершенню періоду, протягом якого дитина ОСОБА_2 , 2016 року народження, проживав з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким він проживав, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Полтави від 24 червня 2024 року задоволена частково заява ОСОБА_4 - проведений взаємозалік понесених сторонами судових витрат.

Адвокат Незвіський Д.Я., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позов ОСОБА_1 - визначити місце проживання дитини з ним і стягнути із ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що висновки ВС у постанові від 16.02.2024 (справа №465/6496/19) не є релевантними, так як у вказаній справі ВС врахував згоду батьків на таку модель участі у вихованні і згоду на це органу опіки.

Висновки районного суду щодо можливості застосування моделі спільної опіки батьків суперечить правам та інтересам дитини, адже суд не врахував конкретну життєву ситуацію, обставини життя обох сторін, їхні відносини, факт проживання батьків у різних містах.

Суд, по суті, керувався не законом, а суб`єктивними думками, окремого судді ВС.

У чинному сімейному законодавстві не існує правової основи для запровадження інституту спільної опіки батьків.

Суд мав керуватися приписами ст.161 СК України та ч.2 ст. 171 СК України.

Мотиви суду про зміну місця проживання батька і можливі подальші зміни місця його проживання, про зміну дитиною навчального закладу, про онлайн навчання не мають вирішального значення.

Вирішальним є створення батьком чи матір`ю належних умов проживання для дитини.

Суд не врахував, що ОСОБА_4 не надала жодного доказу про створення нею умов для здобуття дитиною освіти.

Суд необґрунтовано відмовився заслухати думку дитини, чим порушив вимоги ч.2 ст.171 СК України і право дитини бути почутою.

Суд порушив принцип диспозитивності, адже жодна сторона не прохала про застосування спільної фізичної опіки батьків шляхом проживання дитини по півроку у кожного.

Оцінюючи довідку КЗ «Дніпровського центру Соціально-психологічної допомоги» від 31.07.2023, суд вдався до припущень, зокрема про те, що бажання дитини проживати з батьком сформовано під впливом останнього.

Зміст рішення суду свідчить про демонстрування тендерних стереотипів і жіночої солідарності.

Всупереч змісту ч.1 ст. 161 СК України суд у резолютивній частині рішення позначив адреси проживання батьків у дужках, що робить незрозумілим рішення - дитина має проживати з батьками (по черзі) лише за адресами, що вказані у рішенні суду, чи за іншими адресами, але з батьками (одним із батьків), при цьому жодна із сторін не прохала визначити місце проживання дитини за конкретною адресою.

Рішення суду у частині вимог про стягнення аліментів на користь батька не узгоджується з рішенням щодо застосування моделі почергового проживання дитини у обох батьків.

Оцінюючи висновки ВК Київської районної в м. Полтави ради № 360 від 28.11.2023, суд не врахував, що він ґрунтується на інформації, наданої матір`ю, жодних контактів з дитиною не відбувалося.

Суд не звернув уваги на доводи ОСОБА_1 з посиланням на судову практику про те, що визначення місця проживання дитини з батьком не є розлученням матері з дитиною чи відбиранням дитини.

Оцінюючи письмовий висновок Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 29.08.2023 року № 5/6-162, суд лише обмежився вказівкою про його необґрунтованість.

В апеляційній скарзі наявні заперечення на ухвалу районного суду від 15.02.2024 про відмову заслухати дитину.

Наголошується, що у підготовчому судовому засіданні 07.06.2023 суд задовольнив клопотання про заслуховування думки дитини, що цілком відповідає принципам ст.183 ЦПК України, але у судовому засіданні 07.06.2024

(під час розгляду справи по суті) суд задовольнив клопотання іншої сторони і ухвалив процесуальне рішення про відмову заслухати дитину без з`ясування причин незадоволення такого клопотання у підготовчому судовому засіданні.

До апеляційного суду 05.07.2024 також надійшли доповнення до апеляційної скарги (а.с.49 т.9) щодо забезпечення права дитини на освіту із долученням нових доказів, а саме листа від 20.06.2024 (а.с.55 т.9).

В апеляційній скарзі і окремо заявлені клопотання про заслуховування думки дитини та призначення у справі судової психологічної експертизи.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що судом першої інстанції, застосувавши «модель спільної фізичної опіки батьків над дитиною» у формі почергового проживання малолітньої дитини з кожним із батьків (півроку різних містах України, а саме з батьком у місті Дніпро та з матір`ю у місті Полтава, не з?ясував чи буде відповідати інтересам дитини такий формат спілкування із батьками та чи бажає сама дитина такої моделі спілкування із батьками.

Суд першої інстанції фактично не вирішив заявлене клопотання про опитування дитини та/або призначення у справі судові психологічної експертизи з метою встановлення особистої прихильності малолітнього ОСОБА_2 до кожного із батьків.

Такі процесуальні джерела доказування як протокол заслуховування судом думки дитини або висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи кожен окремо або у їх сукупності між собою можуть доволі об`єктивно доводити (встановлювати) обставину особистої прихильності чи неприхильності дитини до кожного із батьків та/або визначати міру (рівень) такої прихильності чи неприхильності.

Звертає увагу, що під час слухання справи в суді першої інстанції, головуючий суддя спочатку задовольнив клопотання про заслуховування думки дитини щодо якої вирішувався спір або призначення у справі судової психологічної експертизи для з`ясування відповідним спеціалістом (експертом/експертами) питань прихильності дитини до кожного із батьків та можливостей дитини об`єктивно висловлювати (транслювати) свої думки та побажання, однак суд першої інстанції спочатку задовольнив його, а потім відмовив в його задоволенні.

Визначення особистої прихильності дитини до кожного із батьків (матері чи батька) мають пряме юридичне значення для об`єктивного вирішення спору та мають прямі правові наслідки у вигляді ухвалення обґрунтованого рішення суду, яке відповідатиме найкращім інтересам дитини та її думкам і побажанням.

Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних Чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних властивостей.

09.08.2024 адвокатка Красюк А.В., представниця ОСОБА_5 , подала до суду заперечення на клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи та заслуховування думки дитини.

Вважає клопотання недоцільним, оскільки, не погоджуючись із задоволенням клопотання про не заслуховування думки дитини, враховуючи принцип змагальності сторін, у суді першої інстанції ОСОБА_1 , адвокат ОСОБА_6 , адвокат Аніщенко К.М. не були позбавлені можливості ініціювання перед судом першої інстанції призначення по справі судово-психологічної експертизи та/або провести подібну судово-психологічну експертизу самостійно, враховуючи тривалий розгляд справи у суді першої інстанції.

Зазначеним правом сторона скаржника не скористались, тому, з огляду на вищевказане, є доцільним вважати, що обґрунтування вимог проведення судово-психологічної експертизи сторони скаржника є безпідставними та голослівним. Суд першої інстанції здійснював судочинство у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства України з дотриманням принципів правової визначеності, рівності та змагальності сторін.

Щодо заслуховування дитини вказує, що заявник намагається в черговий раз ввести суд в оману і задовольнити виключно егоїстичні бажання ОСОБА_1 , а не встановити дійсне бажання малолітньої дитини, оскільки з врахуванням проживання ОСОБА_7 уже понад два роки виключно з батьком та з повною відсутністю спілкування з матір`ю, думка малолітнього ОСОБА_7 може мати ознаки навіювання батьком, внаслідок чого не може прийматися судом, як абсолютна. Відповідно судом першої інстанції правильно зроблено висновки щодо недоцільності заслуховування думки малолітнього ОСОБА_7 у зв`язку з ймовірністю не об`єктивності її висловлення дитиною.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , адвокат ОСОБА_6 , адвокатка Аніщенко К.М. підтримали заявлене клопотання з підстав, наведених в апеляційній скарзі і окремих документах (клопотаннях). Адвокат Незвіський Д.Я. підкреслив, що істотним є почути думку дитини, у який спосіб це буде зроблено шляхом проведення експертизи або шляхом опитування дитини, не є суттєвим; вважав, що суд має визначитися з порядком (способом) вирішення цього питання.

ОСОБА_3 , її представниці адвокатки Васильєва Л.М. та Івіна М.Ю. заперечували проти задоволення клопотання, зокрема посилаючись на вік дитини, тривалість її проживання разом із батьком.

Вирішуючи клопотання адвоката Незвіського Д.Я., представника ОСОБА_1 , колегія суддів керується такими міркуваннями.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За загальним правилом експертиза призначається, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

Головним доводом на користь призначення у справі судової психологічної експертизи є теза про те, що у справах, які стосуються дитини, суд має заслухати дитину, забезпечивши її право бути почутою.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як слідує з матеріалів справи, суд першої інстанції у підготовчому засіданні 07 червня 2023 року задовольнив клопотання про опитування дитини, проте у подальшому, під час розгляду справи по суті, 07 лютого 2024 року ухвалив процесуальне рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання про заслуховування дитини. При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що до 07 лютого 2024 року опитування дитини не відбулося внаслідок зволікання ОСОБА_1 .

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази (частина 1 статті 229 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (частина 2 статті 171 СК України).

Враховуючи викладене, з урахуванням віку малолітньої дитини, апеляційний суд дійшов висновку про доцільність заслуховування думки малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому засіданні з приводу спору, який безпосередньо стосується його прав.

В суді першої інстанції думка малолітньої дитини заслухана не була.

У зв`язку із необхідністю усунути розумні сумніви в тому, що при вирішенні питання щодо визначення місця проживання думка малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вислухана та почута, колегія суддів уважає, за необхідне зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити участь малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо у судовому засіданні за участю спеціаліста дитячого психолога.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4 ст. 19 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України, допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає за потрібне забезпечити явку спеціаліста дитячого психолога Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради (м. Полтава, Решетилівська, , 36000) для участі в наступному судовому засідання під час допиту малолітнього.

Оскільки судом задовольняється клопотання про опитування дитини, що забезпечить її право бути почутою, відсутні підстави для призначення у справі судової психологічної експертизи.

Керуючись статтею 171 СК України, статтями 43, 45, 260, 212, 229, 261 ЦПК України, ст.381 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича, представника ОСОБА_1 , про призначення у справі судової психологічної експертизи.

Клопотання адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича, представника ОСОБА_1 , про заслуховування думки дитини задовольнити.

Заслухати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо у судовому засіданні апеляційного суду за участі спеціаліста дитячого психолога Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради (м. Полтава, Решетилівська, , 36000).

Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити участь малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні, яке відбудеться 14 липня 2025 року о 14:20 год.

Зобов`язати Службу у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради (м. Полтава, Решетилівська, , 36000) забезпечити участь у справі спеціаліста дитячого психолога у зв`язку із заслуханням судом думки дитини.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: Л.І.Пилипчук

В.М.Триголов