ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7583/24 Головуючий суддя І інстанції Кононенко Т. О.
Провадження № 22-ц/818/936/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року, у справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката - Ломаги Антона Альбертовича про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі № 953/7583/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №74566 від 02.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною щодо стягнення заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1453 грн 44 коп.

При ухваленні судового рішення не було вирішено питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу.

03 жовтня 2024 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» направив до суду заяву про ухвалення у справі додаткового рішення, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2024 у справі №953/7583/24 задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві позивачем вказано попередній розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. та зазначено, що на виконання вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, докази понесення ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Позивач, ОСОБА_1 , внаслідок необґрунтованих вимог відповідача та відкриття виконавчого провадження на підставі документу, який не підлягає виконанню, поніс судові витрати на правову допомогу у розмірі по 7000,00 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката - Ломаги Антона Альбертовича задоволено.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» подало апеляційну скаргу просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні витрат за надання правничої допомоги. Просило справу розглядати у судовому засіданні з повідомленням сторін про дату і час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Позивачем не доведено реальність та співмірність витрат на правову допомогу в сумі 7000, 00 грн.

Вказало, що в п. 2 Опису робіт міститься згадка про такі послуги, як «2. Ознайомлення з матеріалами справи та формування правової позиції по справі.» таким чином, вищевказані послуги неможливо розцінити як надання професійної правничої допомоги у справі, що надана клієнту, оскільки виокремлення адвокатом таких послуг як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката зі стадії «Підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Відтак, час витрачений на ці послуги не повинен враховуватися та має бути виключено із загальної вартості наданих Представником позивача послуг правничої допомоги.

Звертає увагу суду на те, що Представник позивача надав лише Витяг з Договору про надання правничої (правової) допомоги від 13.12 2021 року, тобто засвідчену копію частини тексту Договору, що унеможливлює повне ознайомлення Апелянта з умовами Договору про надання правничої допомоги.

Вважає, що позовні вимоги в частині витрат щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення правничої допомоги з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у розмірі 7 000,00 грн, є необґрунтованими та завищені відносно складності справи.

У відзиві представник ОСОБА_1 Ломага А.А. не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а додаткове рішення суду першої інстанції від 15.10.2024 залишити без змін.

Вказано, що адвокатом в ході оскарження законності виконавчого напису нотаріуса в інтересах ОСОБА_1 фактично здійснено наступні дії:

1. Подання адвокатського запиту до приватного виконавця виконавчого округу

Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №67339294 (0,5 години);

2. Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №67339294 та формування правової позиції по справі (1 година);

3. Складення та подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову до Київського районного суду м. Харкова (справа №953/7583/24) з направленням документів сторонам по справі (4,5 години);

4. Подання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича заяви про зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67339294 (0,5 години);

5. Подання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича заяви про закінчення виконавчого провадження №67339294, після набрання рішенням суду законної сили (0,5 години).

Реальність наданих правових послуг підтверджується матеріалами справи, оскільки оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, а відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. виконавче провадження ВП №67339294 закрите.

При цьому, апелянт не оскаржує реальність наданих послуг та витрачений на них час, а лише наводить заперечення щодо порядку організації роботи адвоката та його стратегії та стадій надання правової допомоги в частині «Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №67339294 та формування правової позиції по справі».

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, додаткове рішення суду змінити.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн є співмірним складності справи і обсягу наданої допомоги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні суду першої інстанції перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Інтереси ОСОБА_1 в ході розгляду справи представляв адвокат Ломага А.А. на підставі договору про надання правничої допомоги від 13 грудня 2021 року та ордеру серія ВІ № 1071203 від 09 травня 2023 року.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за надання правової допомоги, передбаченої п.2.1.1-2.1.6 цього договору встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін.

П.4.6 сума гонорару перераховується клієнтом на поточний рахунок або вноситься готівкою протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання акту відповідно до п.4.3 цього договору.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 15.08.2024 до Договору про надання правової (правничої допомоги) №б/н від 13.12.2021, у п.2 вказано, що відповідно до п.4.2 договору №б/н від 13.12.2021 сторони погодили, що гонорар адвоката за ведення справи, визначеної у п.1 даної додаткової угоди становить 7000,00 грн у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь клієнта.

Як вбачається з тексту позовної заяви, представником позивача адвокатом

Ломагою А.А. зроблена заява про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк в ухвалі суду, яку отримав у електронному кабінеті, згідно до довідки про доставку електронного документу 15.08.224 о 21:10:08 (а.с.46), не надав та заперечень проти розміру витрат на правничу професійну допомогу зазначених у позові не висловив.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

03 жовтня 2024 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» направив до суду заяву про ухвалення у справі додаткового рішення, в якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Ломагою А.А. надано витяг з договору про надання правової (правничої) допомоги від 13.12.2021 року, додаткову угоду №1 до Договору про надання правової (правничої допомоги) №б/н від 13.12.2021 року, акт про надання правової допомоги від 15.08.2024 року на загальний розмір гонорару Адвоката за надані послуги 7000 грн, платіжна інструкція від 08.09.2024 року в якому зазначено, що оплата послуг за договором про надання правової допомоги №б/н від 13.12.2021 року додаткової угоди №1 від 15.08.2024 до нього та акт наданих послуг від 15.08.2024.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).

У випадку визначення договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Такий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 754/4352/21, провадження № 61-2723св23.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 604/484/23 (провадження № 61-17933св23), додаткові постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 752/24975/20 (провадження № 61-9599св23).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому слід звернути увагу на позицію Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, згідно якої при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг адвоката Ломага А.А. з надання правової допомоги. Зокрема, адвокатом в інтересах позивача, відповідно до акту про надання правової допомоги від 15.08.2024 здійснено подання адвокатського запиту до приватного виконавця 500 грн., витрачено часу 0.5 год.; ознайомлення з матеріалами справи та формування правової позиції по справі 1 000,00 грн., витрачено часу 1 година; підготовлення позовної заяви та заяви про забезпечення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню 4 500, 00 грн., витрачено часу 4.5 год.; подання до приватного виконавця заяви про зупинення стягнення у виконавчому провадженні 500 грн., витрачено часу 0.5 годин.; подання до приватного виконавця заяви про зупинення стягнення у виконавчому провадженні, після набрання рінням суду законної сили 500 грн., витрачено часу-0.5 год., загальний розмір гонорару складає 7000,00 грн (а.с.72).

Разом з тим, суд першої інстанції всупереч нормі п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України про дискреційний обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат не врахував, що розмір понесених витрат на правничу допомогу перевищує суму стягнення за виконавчим написом нотаріуса, який був визнаний рішенням суду таким, що не підлягає виконанню: 6608,60 грн. (а.с. 14), а тому відшкодування за рахунок відповідача 7000 грн. в рахунок відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу є не непропорційним до предмета спору з урахуванням вказаної суми стягнення.

Наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

Фактично адвокатом складено лише два процесуальні документи у справі, який взято до уваги судом при вирішенні спору це позов та заява про ухвалення додаткового рішення у справі. При цьому, подані представником позивача документи не є великими за обсягом та складними за змістом, з урахуванням категорії справи не потребує від професійного адвоката значної кількості часу і зусиль на його складання. При цьому позиція позивача з часу розгляду справи судом першої інстанції не змінилась, нові докази не подавались, нові обставини справи не встановлювались, інших процесуальних документів до суду апеляційної інстанції представником не подавалось.

У судових засіданнях адвокат участі не брав, справу розглянуто без участі сторін.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 , з 7000,00 грн до 3 500,00 грн.

Щодо заявленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін про дату і час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів його відхиляє, відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2025 було звернуто увагу апелянта на те, що відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги розглядаються без повідомлення учасників справи.

Доводи скарги апелянта про те, що представник позивача надав лише Витяг з Договору про надання правничої (правової) допомоги від 13.12 2021 року, тобто засвідчену копію частини тексту Договору, що унеможливлює повне ознайомлення Апелянта з умовами Договору про надання правничої допомоги, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що відповідно до наданої до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі квитанції №1799634 від 03.10.2024, ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» було направлено заяву з додатками до його електронного кабінету (а.с.78), і ним аж до ухвалення додаткового рішення не подано заперечень чи відповідних клопотань з цього приводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вважає за необхідне оскаржуване додаткове рішення суду змінити, зменшивши суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 , з 7000,00 грн до 3 500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року, змінити, зменшивши розмір стягнутих з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 7000,00 грн до 3 500,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 01 липня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

О.Ю.Тичкова.