Справа № 445/2006/24
провадження № 2/445/203/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заяви про відмову від спадщини за заповітом і за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування заяви про відмову від спадщини за заповітом і за законом. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_3 , яка за життя зробила розпорядженням своїм майном, а саме належний їй на праві особистої власності сертифікат на земельну частку (пай) серії ЛВ № 054511, виданий 05.05.2004 на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації за № 170 від 16.04.2004 площею 1,6114 га, яка розташована на території Бібщанської сільської ради та виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок за вишевказаною адресою. Також чоловік ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя зробив розпорядження своїм майном, а саме належний йому на праві особистої власності сертифікат на земельну частку (пай) серії ЛВ №054510 виданий 05.05.2004 року на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації за № 170 від 16.04.2004 площею 0,9262 га, яка розташована на території Бібщанської сільської ради та виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач фактично спадщину прийняла, але юридично свої права не оформила. Окрім ОСОБА_1 іншим спадкоємцем є її брат - ОСОБА_2 . Відповідно до заповіту від 23.04.2021, ОСОБА_3 заповіла усе своє майно що їй належало та буде належати за законом на день смерті свої дочці, ОСОБА_1 , та сину, ОСОБА_2 . 19.03.2024 ОСОБА_1 та братом ОСОБА_2 за взаємною усною домовленістю було подано заяви у Буську державну нотаріальну кантору про відмову від спадщини за заповітом. Та відповідно, було подано у дану нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за законом. Однак у останній день брат позивача ОСОБА_2 відкликав свою заяву про прийняття спадщини за законом, не попередивши про це свою сестру ОСОБА_1 , чим позбавив її права на спадщину.

Відповідач 21.03.2025 надіслав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позивач безпідставно звинувачує його у тому, що він позбавив її права на спадщину та не попередив про відкликання своєї заяви про прийняття спадщини за законом, адже попередньо він повідомив її про свої наміри відкликати заяву та вказав, що категорично відмовляється від чогось більшого, аніж 1/2 маминого майна, не претендує на 1/2 майна, належного ОСОБА_5 .

В судове засідання позивач не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, у відзиві просив про розгляд справи у його відсутності, покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 23.04.2021 зробила розпорядження своїм майном на користь своїх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частках кожному, згідно заповіту від 23.04.2021, посвідченого секретарем Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області, за реєстровим № 34.

Встановлено, що 19.03.2024 ОСОБА_1 звернулася в Буську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про відмову від спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В той же день ОСОБА_2 звернувся в Буську державну нотаріальну контору із такою ж заявою.

19.03.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Буську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті їхньої матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.03.2024 ОСОБА_2 звернувся в Буську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , цією ж заявою відкликав свою заяву про прийняття спадщини за законом від 19.03.2024.

ОСОБА_1 , в свою чергу, 14.06.2024 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та цією ж заявою відкликала свою попередню заяву про прийняття спадщини за законом від 19.03.2024.

Згідно відповіді Буської державної нотаріальної контори від 18.06.2024, ОСОБА_1 повідомлено, що її заява про прийняття спадщини за заповітом не може бути прийнята до уваги, так як заява про прийняття спадщини може бути нею відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто до 28.03.2024. Зазначено, що у випадку непогодження із неприйняттям заяви, вона має право звертатися в суд.

Як вбачається з довідки № 75 від 15.03.2024, виданої Бібщанським старостинським округом Поморянської селишної ради Золочівського району Львівської області, останнє постійне місце проживання померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . По наявних відомостях Бібщанського старостинського округу Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався у Поморянській селишній раді Золочівського району Львівської області за реєстром № 34 від 23.04.2021 в користь доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . По відомостях Бібщанського старостинського округу Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області заповіт не змінено і не відмінено.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України визначені строки для прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України).

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст.ст. 225, 229-231, 233 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Згідно з частинами першою, п`ятою і шостою статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Судом встановлено, що при підписанні заяви про відмову від прийняття спадщини позивач зазначила, що їй роз`яснено про безумовність та беззастережність такої заяви, а також право на відкликання цієї заяви до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Нотаріусом роз`яснено позивачу зміст норм статей 1270, 1272, 1273, 1220 ЦК України.

Тому, відмовляючись від спадщини, позивач як спадкоємець усвідомлювала значення своїх дій, розуміла обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, підписуючи заяви про відмову від спадщини, позивач свідомо позбавила себе права на частку у спадщині.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_2 відкликав свою заяву про прийняття спадщини, не попередивши про це її, чим позбавив позивача права на спадщину, і порушив таким чином попередню домовленість, не доведено належними, допустимими та достовірними доказами (з дотриманням принципу їх достатності).

Інших доказів на підтвердження факту обману, якого припустився відповідач, позивач суду не надала.

Враховуючи вищезазначене, судом не встановлено підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заяви про відмову від спадщини за заповітом і за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 25.06.2025.

Суддя В. М. Сивак