1Справа № 335/3794/25 2/335/2068/2025
26 червня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Новасардової І.В., за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електроенергію,
Позивач ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , користується електроенергією, проте, зобов`язань по сплаті за використану електроенергію належним чином не виконує, у зв`язку з чим за період з 01.07.2018 року по 01.01.2019 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 1 556,62 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою суду від 29.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Представник позивача суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу зареєстрованого місця проживання. Відзиву на позов відповідач суду не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 24.04.2025 року. Відповідач користується електроенергією, поданою позивачем у приміщення вказаної квартири, на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 .
Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та на час виникнення заборгованості регулювалися Законом України «Про електроенергетику», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312, із наступними змінами та доповненнями (далі за текстом ПРРЕЕ).
Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії.
Відповідно до п. 2 ПРРЕЕ, побутовий споживач індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).
Так, Відповідач згідно з п. 42 ПКЕЕН як побутовий споживач електричної енергії зокрема зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Згідно з абз. 2 п. 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.
Згідно з п. 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
Відповідно до п. 1.1.2 ПРРЕЕ, постачання електричної енергії продаж електричної енергії споживачу здійснюється відповідно до умов договору. Договір про постачання електричної енергії споживачу домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.
Частиною 1 статті 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Договір про користування електричною енергією в порядку ч. 1 ст. 633 ЦК України є публічним договором, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.
В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання електричної енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.
Згідно з п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Пунктом 4.12. ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Згідно з розрахунком позивача, відповідно до знятих показань приладу обліку електричної енергії, за період з 01.07.2018 року по 01.01.2019 року користувачем за адресою: АДРЕСА_1 , спожито 2 172 кВт/год., і за вказаний період сума заборгованості за електричну енергію, з урахуванням сплаченої суми у розмірі 1 624,34 гривень, становить 1 556,62 гривень.
Крім цього, позивачем до матеріалів справи долучено скріншоти розрахунків заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .
Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості.
Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за електроенергію відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 1 556,62 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень, які підтверджені платіжною інструкцією № 1131 від 12.02.2025 року.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електроенергію задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» суму заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.07.2018 року по 01.01.2019 року у розмірі 1 556 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 62 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.В. Новасардова