Справа № 2-1323/11
Провадження № 2/461/1/25
УХВАЛА

02.07.2025 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі: головуючого судді Стрельбицького В.В., за участю, секретаря судового засідання Александрович М.І., розглядаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про визнання правочину недійсним,

встановив:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2011 року провадження у справі зупинене до розгляду кримінальної справи №141-3097.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2025 року провадження у справі поновлено.

Вирішуючи питання відновлення провадження у справі, суд виходив з наступних мотивів.

З метою здійснення належного контролю за провадженням у справі та дотримання розумних строків, судом неодноразово скеровувались відповідні запити до судових інстанцій задля отримання інформації щодо розгляду наведеного вище кримінального провадження. Так, зокрема судом встановлено, що кримінальне провадження №141-3097 на даний час розглядається Залізничним районним судом міста Львова.

З встановлених на даний час обставин суду не відомо про завершення розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, оскільки, згідно наявних у справі повідомлень, розгляд ще триває.

Суд виходив з того, що тривалий нерозгляд справи може призвести до порушення прав учасників провадження на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Також, суд відзначає, що протягом усього часу на який зупинене провадження жодних повідомлень від його учасників не надходило і фактично усі дії щодо встановлення обставин які перешкоджають розгляду справи ініційовані і вчинені судом. Тобто жоден з учасників провадження не звертався до суду із заявами чи клопотаннями, які вказують на зацікавленість у подальшому провадженні у справі та відновленні такого.

Наведені факти, за переконанням суду, зумовлюють необхідність перевірки фактичної актуальності позову та можливості його розгляду за участю учасників провадження на даний час, з обговоренням цього питання безпосередньо у судовому засіданні, адже очевидним є те, що за такий тривалий проміжок часу обставини, які зумовлюють неможливість розгляду справи могли змінитись.

Крім того, за час зупинки змінені положення процесуального законодавства, які наділяють учасників провадження певними додатковими правами, зокрема встановлено види заяв до суду (відзив, відповідь на відзив), які не були передбачені чинним законодавством на момент зупинення провадження у справі.

Суд також виходив з наступного.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України, розумні строки розгляду справи є однією з основних засад судочинства.

Частиною 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, прийнятої Радою Європи 4 листопада 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини (до прикладу, рішення від 27 червня 2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції") включає:

1) складність справи;

2) поведінку заявника;

3) поведінку органів державної влади (насамперед суду);

4) важливість справи для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Статтями 3 та 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зазначене право особа може реалізувати в порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового розгляду.

Статтею 121 ЦПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Позивач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим відправленням рекомендованої кореспонденції в порядку ст. 128 ЦПК України.

15.05.2025, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» представником відповідача Куришом В.І. подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно із ч.1 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, з підстави неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що для повного і всебічного з`ясування фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, необхідно отримати пояснення сторони позивача, суд вважає необхідним визнати явку позивача в судове засідання обов`язковою.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що явку позивача слід визнати обов`язковою, а розгляд справи слід відкласти.

На підставі викладеного, керуючись статтями 43, 128, 223 ЦПК України,

постановив :

Судове засідання з розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про визнання правочину недійсним відкласти на 10 годину 00 хвилин 31 липня 2025 року в залі засідань Галицького районного суду м. Львова.

Визнати явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 31.07.2025 о 10:00, обов`язковою.

Роз`яснити позивачу положення ч. 5 ст. 223 ЦПК України, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Примірник ухвали направити позивачу для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький