УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

м. Київ

справа № 2-1462/11

провадження № 61-7299ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», підписаною адвокатом Лизуненком Сергієм Олександровичем, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2025 року у справі за заявою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Секерні Є.М. про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Секерня Є.М. (далі ? державний виконавець) звернувся до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1462/11 від 30 квітня 2014 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 323 987,76 грн, 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат на ІТЗ.

Заява мотивована тим, що боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його дружина ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого та прийняла спадщину. Станом на дату подання заяви рішення суду не виконано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала першої інстанції мотивована суду тим, що виконавцем не встановлено, яке майно успадковане спадкоємцем, не витребувано відомості у нотаріуса про те, чи пред`явлено кредитором (у даному випадку стягувачем у виконавчому провадженні - ПАТ «Укрсиббанк») вимоги до спадкоємців боржника, не з`ясовано дату пред`явлення таких вимог, їх розмір. За таких обставин вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження до встановлення виконавцем вказаних відомостей є передчасним. Тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2025 року мотивувальну частину ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2025 року змінено у редакції цієї постанови апеляційного суду. Резолютивну частину ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2025 року - залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження 14-397цс19)).

Відповідна інформація про смерть боржника та його спадкоємця міститься у матеріалах виконавчого провадження, вказані документи були додані державним виконавцем до заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Державний виконавець у поданій до суду заяві не зазначав, чи він повідомляв кредитора про відповідні обставини. В той же час кредитор спадкодавця - АТ «УкрСиббанк» як сторона виконавчого провадження, маючи можливість знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, міг знати про смерть боржника та про прийняття спадщини ОСОБА_2 за померлим ОСОБА_1 , починаючи з 19 вересня 2018 року. З вимогою до спадкоємця Банк звернувся тільки 05 грудня 2023 року - з пропуском строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги. Суд першої інстанції не врахував, що кредитор, який у визначений законом строк не звернувся до спадкоємця боржника, втратив право вимоги до спадкоємця боржника. Наведена обставина є підставою для відмови у задоволенні заяви державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження, незалежно від того, що державним виконавцем не було доведено перед судом вартості майна, одержаного у спадщину спадкоємцем.

Доводи апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк», що суд першої інстанції не витребував та не досліджував матеріали спадкової справи, заведеної після смерті боржника, та не досліджував матеріали виконавчого провадження, колегія вважає безпідставними, оскільки АТ «УкрСиббанк» як сторона виконавчого провадження та учасник справи не скористався своїми процесуальними правами заявляти відповідні клопотання для встановлення та перевірки обставин справи. Крім того, сам апелянт зазначає, що звертався до виконавця із клопотанням про заміну боржника його правонаступником 30 квітня 2024 року та 14 травня 2024 року, тобто далеко за межами строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України.

09 червня 2025 року АТ «УкрСиббанк» подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами застосовано норму права без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17 від 03 листопада 2020 року та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 916/2437/17 та від 17 грудня 2020 року у справа № 57/218-10(59/264-08)), оскільки позивач покладався на належне виконання виконавчого провадження державним виконавцем, який не вчинив всіх необхідних дій, спрямованих на з?ясування кола правонаступників померлого боржника.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що на виконанні в Ужгородському міському відділі ДВС ГТУЮ у Закарпатській області у державного виконавця Секерні Є.М. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1462/11 від 30 квітня 2014, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 323 987,76 грн, 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат на ІТЗ.

Виконавче провадження було відкрито постановою від 13 січня 2016 року.

ОСОБА_2 зверталася із заявою від 12 грудня 2016 року, в якій повідомила державного виконавця про те, що боржник за виконавчим листом № 2-1462/11 ? ОСОБА_1 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . До цієї заяви ОСОБА_2 було додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 та витяг із Державного реєстру актів цивільного стану.

У відповідь на запит Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г. В. повідомила листом від 19 вересня 2018 року про те, що після смерті ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 02/2017. Діти померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ? відмовилися від прийняття спадщини на користь дружини померлого - ОСОБА_2 , яка в свою чергу прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала постійно зі спадкодавцем. Заяви про прийняття спадщини від інших осіб не надходили. У зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

З вимогою до спадкоємця ОСОБА_2 . Банк звернувся тільки 05 грудня 2023 року.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частини друга та третя статті 1281 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті у тій же редакції).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника регламентуються приписами статті 1281 ЦК України. Тобто стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених порукою (іпотекою). Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань (див.: пункти 55-62 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, пункт 69.5 постанови від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц, пункт 39 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, пункт 99 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

У пунктах 101, 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) зазначено, що «при вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником в порядку статті 52 Господарського процесуального кодексу України та заміни сторони виконавчого провадження в порядку статті 334 цього ж Кодексу у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника. Звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року в справі № 638/1046/14-ц (провадження № 14-12цс24) зроблено висновок, що:

«встановлені статтею 1281 ЦК України строки є строками, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

… якщо смерть позичальника настала під час розгляду судової справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості, до таких правовідносин застосовується правила про загальний порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, визначені у статті 1281 ЦК України, а спадкоємці, які прийняли спадщину, підлягають залученню до участі у справі як правонаступники відповідного учасника справи на підставі статті 55 ЦПК України.

Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника (у тому числі, якщо смерть боржника настала під час розгляду справи у суді) суди для правильного вирішення справи першочергово повинні встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах.

Отже кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до вимог статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи). Водночас кредитор, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта цієї статті). Зі спливом строків, визначених статтею 1281 ЦК України, і непред`явленням кредитором вимог до спадкоємців боржника, такий кредитор позбавляється права вимоги, тобто відповідне цивільне право припиняється, а кредитор втрачає можливість вимагати в суді захисту відповідного права».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Встановивши, що державний виконавець та кредитор не підтвердили, що останній у визначений статтею 1281 ЦК України строк звернувся до спадкоємця боржника з відповідною вимогою, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення заяви державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги, що державний виконавець не вчинив всіх необхідних дій, спрямованих на своєчасне з?ясування кола правонаступників померлого боржника, оскільки предметом розгляду цього провадження є вирішення процесуального питання заміни сторони виконавчого провадження за заявою державного виконавця, а не оскарження стягувачем рішення, дії або бездіяльності державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Посилання у касаційній скарзі на висновки, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17 від 03 листопада 2020 року та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 916/2437/17 та від 17 грудня 2020 року у справа № 57/218-10(59/264-08) необґрунтовані, оскільки висновки апеляційного суду їм не суперечать.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2025 року у справі № 2-1462/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко