Справа № 214/2987/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

01 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чернової Н.В.,

при секретарі судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 214/2987/25за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з квітня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дати подачі позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29 липня 2022 року між нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , був укладений шлюб, про що свідчить відповідний актовий запис №515 в Книзі реєстрації шлюбів Саксаганського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. У зв`язку з реєстрацією шлюбу вона змінила своє прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Від шлюбу між нею та відповідачем вони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.12.2022 р. виданим Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. Шлюбні відносини між нею та відповідачем не склалися, тому вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. 10.02.2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/10920/24 провадження №2/214/1695/25 було винесено рішення про розірвання шлюбу. Наразі їх спільна дитина проживає разом з зі мною. Після розірвання шлюбу відповідач будь-якої участі у матеріальному забезпеченні сина не здійснює, син знаходиться повністю на її утриманні і вона має сама забезпечувати його всім необхідним: їжею, одягом, ліками, предметами навчання тощо. Ця ноша є досить складною для неїе. Вік дитини не дозволяє їй повноцінно працювати, тож вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, де єдиними джерелом доходу є виплата державної соціальної допомоги у розмірі 860,00 грн. на місяць, що недостатньо для забезпечення нормального життєвого рівня. У добровільному порядку питання щодо утримання її та їх спільної дитини вирішити не вдалось, оскільки відповідач не хоче спілкуватись з ними. Тож, враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Відповідач заробляє офіційно, наразі є військовим, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, хронічних захворювань не має; непрацездатних батьків на утриманні не має. Щодо наявності у власності відповідача іншого нерухомого майна, банківських вкладів, цінностей відомості відсутні. Окрім того, варто зазначити, що відповідач мав попередній шлюб та наразі має зобов`язання щодо забезпечення дитину від того шлюбу. 22 жовтня 2019 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (надалі Відповідач), був укладений шлюб, про що свідчить відповідний актовий запис №668 в Книзі реєстрації шлюбів Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу вони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.03.2018 р. виданим Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. Проте, шлюб між ними було розірвано за рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.05.2022 року, справа №214/9523/21 провадження №2/214/1350/22. Окрім того, 17.09.2024 року, тим же судом було винесено судовий наказ №214/7972/24 провадження №2-н/214/1528/24 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Тож, з огляду на вищенаведені факти вона не має гарантій, що відповідач належним чином буде дбати про дитину на надавати достатніх коштів на її утримання в подальшому в добровільному порядку. Відсутність фінансової підтримки зі сторони батька дитини підштовхнула її до звернення до суду для стягнення аліментів на утримання дитини та її у примусовому порядку.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалась, подала суду заяву, в якій просив справу розглянути за її відсутності, без використання засобів аудіо фіксації,позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 викликався в судове засідання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подавав. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 29.07.2022 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 29.07.2022 року, актовий запис №515. (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 27.12.2022 року (а.с.6).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2025 року - шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 8).

Як слідує з акту про фактичне місця проживання підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з червня 2023 року по теперішній час проживають за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 14).

Судовим розглядом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у її вихованні, між сторонами у позасудовому порядку не досягнуто. Наразі дитина перебуває на матеріальному утриманні позивача. Таким чином, доцільність вирішення даного питання судом є оправданою та відповідатиме, перш за все, інтересам дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини.

Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебуває/перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках (ст.94 СК України) - кровного споріднення, чи наявність іншого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , має право на його утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачем доказів доведені факти, що сторони перебували у шлюбі, народження у них спільної дитини під час перебування у шлюбу, батьківство якої відповідачем не оспорювалось.

Також, відповідачем не спростовано, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання свого малолітнього сина не надає, крім того, з позовної заяви встановлено, що останній є особою працездатного віку, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання як дружини, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 09.04.2025 року та до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України.

Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ст.85 СК України право дружини на утримання може бути припинене раніше у випадку передання дитини на виховання іншій особі, виключення відомостей про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини та в інших випадках, передбачених законом.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 206, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як дружини, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 09.04.2025 року та до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом першої інстанції за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.В. Чернова