Справа № 159/3472/25
Провадження № 2/159/1321/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 червня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У травні 2025 року через систему «Електронний суд» Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк», товариство) звернулося з позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ18547342 від 02.02.2022 у розмірі 27010,84 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.02.2022 між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №АВН0СТ18547342 «Швидка готівка», за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 гривень, строком на 36 місяців до 01.02.2025, зі сплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою (фіксованою) 75% на рік. Повернення кредиту мало відбуватися згідно з графіком щомісячними платежами.

Через неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту станом на 27.05.2025 існує заявлена до стягнення заборгованість на загальну суму 27010,84гривень, з яких 13759,45 гривень заборгованість за тілом кредиту та 13251,39 гривень заборгованість за відсотками.

Ухвалою від 02.06.2025 на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 860 з відміткою вручено особисто 10.06.2025), відзив на позовну заяву не подав.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 25.06.2025.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

02.02.2022 ОСОБА_1 уклав із АТ «Акцент-Банк» договір №АВН0СТ18547342 про надання кредиту «Швидка готівка», з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

За умовами договору:

вид кредиту послуга «Швидка готівка»,

тип кредиту кредит строковий,

сума кредиту 20 000,00 гривень,

строк кредиту 36 місяців з 02.02.2022 до 01.02.2025,

процентна ставка (фіксована) 75% на рік,

розмір щомісячного платежу 1419,31 гривень,

платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - № НОМЕР_1 ,

погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок НОМЕР_2 .

Окрім договору №АВН0СТ18547342 про надання кредиту «Швидка готівка» від 02.02.2022, відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, підписаний паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» і таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором.

АТ «Акцент-Банк» виконало зобов`язання за договором від 02.02.2022 №АВН0СТ18547342, перерахувавши ОСОБА_1 кошти у розмірі 20 000 гривень, що підтверджено меморіальним ордером №TR.21834282.33350.65455 від 02.02.2022 АТ «А-Банк».

За розрахунком банку станом на 27.05.2025 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 27010,84гривень, з яких:

13759,45 гривень заборгованість за тілом кредиту,

13251,39 гривень заборгованість за відсотками.

Цим же розрахунком підтверджено, що відповідач періодично вносив грошові кошти в рахунок повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, проте з 19.01.2024 припинив виконувати свої грошові зобов`язання.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Суд встановив, що кладений 02.02.2022 між ОСОБА_1 і АТ «А-Банк» договір надання кредиту №АВН0СТ18547342 за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», він підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на вказаний ним картковий рахунок, а також здійснював платежіна його повернення.

При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з наданим позивачем розрахунком за ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 27010,84гривень, з яких 13759,45 гривень за тілом кредиту.

Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 13759,45 гривень з урахуванням здійснених відповідачем платежів у період з 02.02.2022 до 03.03.2024.

Крім тіла кредиту, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 13251,39 гривень, які обраховані за період з 02.02.2022 до 27.05.2025, тобто поза межами строку кредитування (кредит наданий 02.02.2022 строком на 36 місяців до 01.02.2025).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.

У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За умовами договору №АВН0СТ18547342 від 02.02.2022 строк кредиту становить 36 місяців, ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеному в договорі (01.02.2025).

Однак позивач пред`являє вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором на дату звернення з позовом до суду 27.05.2025, хоча в матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, який б свідчив про вчинення відповідачем дій щодо продовження строку дії кредитного договору, а тому кредитний договір №АВН0СТ18547342 від 02.02.2022 не був пролонгований та закінчив свою дію 01.02.2025.

Згідно з наданим позивачем розрахунком за ОСОБА_1 станом на 01.02.2025 (строк дії договору) рахується заборгованість за відсотками в розмірі 12678,70 гривень

Ураховуючи наведене, суд із заявлених в позові 27010,84 гривень (13759,45 гривень основного боргу та 13251,39 гривень нарахованих відсотків), суд стягує з відповідача 26438,15 гривень (13759,45 гривень тіла кредиту та 12678,70 гривень процентів).

Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідач розмір заборгованості не спростував, в свою чергу обсяг наданих суду доказів є достатнім для часткового задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволений на 97,88% (26438,15х100:27010,84), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2371,05 грн судового збору (2422,40х97,88:100).

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 247, 263, 265, 268, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3,6, 207, 509, 512, 514, 526, 530, 626, 628, 638, 639, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ18547342 від 02.02.2022 в розмірі 26438 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 15 копійок, з яких 13759,45 гривень тіло кредиту, 12678,70 гривень - заборгованість за відсотками.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2371 (дві тисячі триста сімдесят одну) гривню 05 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , адреса: м.Дніпро, вул.Батумська, 11.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 25.06.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК