Справа № 638/5728/25
Провадження № 2/638/4149/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Штих Т. В.,

за участю секретаря судового засідання: Ковальчук А. П.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Іннова фінанс» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останнього загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 33 705 грн. 00 коп., також просив стягнути суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних позивач зазначає, що 20 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ІННОВА ФІНАНС і фізичною особою - ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № .

Відповідно до Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит на суму у розмірі 9 000,грн. 00 коп., шляхом перерахунку на вказаний Позичальником рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ), на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього Договору, його додатків. Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дати надання кредиту: 20.05.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6. Тип процентної ставки фіксована; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; п. 2.2. Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. п. 2.6.2. Знижена процентна ставка 1,27% в день та застосовується відповідно до наступних умов.

Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 9 000,грн. 00 коп., в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Квитанцією про перерахування коштів, а також Довідкою про успішність здійснення перерахування коштів, як операції з використанням платіжного сервісу «EasyPay», із зазначенням найменування отримувача кредитних коштів, виданою ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ».

В той же час Відповідач, всупереч умовам Договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України, свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив.

Отже, станом на дату підготовки цієї позовної заяви (включно), заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 49 284,грн. 00 коп.: - 9 000,грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; - 36 855,грн. 00 коп. заборгованість за процентами (9000*1,5%*273). - 3 429 грн. 00 коп. - проценти нараховані по зниженій ставці(п.п. 2.6.2.) (9000*1,27%*30). 9000 тіло позики 1,5 % - процентна ставка 273 та 30 кількість днів прострочення.

Разом з тим Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата за Договором про надання грошових коштів у позику № від 20.05.2024 р. на загальну суму 15 579,грн. 00 коп., з якої даними зарахуваннями погашено: - 12 150,грн. 00 коп. - проценти. - 3 429 грн. 00 коп. - проценти нараховані по зниженій ставці (п.п. 2.6.2.).

22.04.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому він заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своєї позиції вказав, що відповідачка ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 13.06.2020 року є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем офіцером Збройних Сил України, та на відповідачку розповсюджуються норма частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції 11.04.2024 року, яка діяла на дату укладання договору позики. Чоловік відповідачки - ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем офіцером Збройних Сил України, з 08.12.2015 року по 06.03.2016 рік, а також з 25.09.2018 року по 04.03.2019 р. та з 25.03.2019 по 14.05.2019 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, також приймав участь у військових діях проти військової агресії РФ 25.02.2022 по 14.04.2022 року, що підтверджується Довідкою № 345 від 02.04.2016 року та Довідкою № 756 31.10.2019 року, Довідкою № 176/176/28/176/59/нс від 17.04.2025 року відповідно. Відповідачка, виконувала взяти на себе зобов`язання перераховуючи позивачу вчасно грошові кошти, що підтверджує сам позивач в позовні заяві, проте в значно більших розмірах ніж зазначено в позові. Відповідачкою здійснено наступні платежі на загальну суму 15 970 грн. 05 коп., а саме: - 19.06.2024 року здійснено платіж на суму 3 515 грн. 07 коп.; - 19.07.2024 року платіж на суму 4 151 грн. 66 коп.; - 22.08.2024 року платіж на суму 4 151 грн. 66 коп.; - 17.09.2024 року платіж на суму 4 151 грн. 66 коп.. З урахуванням вимог частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачка повністю повернула позичену по Договору позики № від 20.05.2024 року, грошову суму. Відповідно до Додатку № 1 До Договору про надання споживчого кредити № від 20.05.2024 року сплата відсотків повинно було відбуватись в наступному розмірі: - 19.06.2024 в розмірі 3 429 грн. 00 коп.; - 19.07.2024 в розмірі 4 050 грн. 00 коп.; - 18.08.2024 в розмірі 4 050 грн. 00 коп.; - 17.09.2024 в розмірі 4 050 грн. 00 коп.. Проте як зазначено вище відповідачка здійснювала переплату в кожному місяці на суму: - 86 грн. 07 коп. за червень 2024 рік. (3515,07 3429,00); - 101 грн. 66 коп. за липень 2024 рік (4151,66 4050,00); - 101 грн. 66 коп. за серпень 2024 рік (4151,66 4050,00); - 101 грн. 66 коп. за вересень 2024 рік (4151,66 4050,00).

Сума щомісячних переплат тіла позики не було враховано позивачем при визначенні суми заборгованості, даний розрахунок відсутній в позовній заяві, а також позивачем невірно визначено остаточну суму боргу з повернення тілу позики.

Просив в позові відмовити.

28.04.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наполягав на задоволенні позов. В обґрунтуванні своєї позиції вказав, що згідно наданих документів Відповідачкою можна визначити, що вона є дружиною військовослужбовця, та документи на підтвердження служби в період з 08.12.2015 року по 06.03.2016 рік, 25.09.2018 року по 04.03.2019 р., 25.03.2019 р. по 14.05.2019 р. та 25.02.2022 р. по 14.04.2022 р., тобто стороною Відповідача підтверджується, що договір був укладений в період коли її чоловік не перебував на військовій службі та не приймав безпосередньо участі в бойових діях, зворотне не підтверджено стороною Відповідача, не було додано документів на обґрунтування позиції Відповідача. З цього можна дійти висновку, що у момент укладання договору чоловік Відповідачки не перебував на військовій службі та не приймав участі в бойових діях. Цивільний кодекс України визначає можливість заборони нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до вимог закону, що в свою чергу прямо вказує на те, що частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є спеціальною нормою цивільного права в кредитних правовідносинах і застосовується за наявності таких суб`єктів правовідносин - військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду та резервісти та військовозобов`язані - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Отже в даному випадку застосування пільг є неможливим так як чоловік відповідачки не проходить військову службу та не приймає безпосередньо участь в бойових діях щоб унеможливлювало повернення боргу. Інших документів на підтвердження проходження військової служби та приймання безпосередньо участі в бойових діях сторона Відповідача не надала. Також зазначив, що оскільки укладення Договору не є актом примусових дій з боку Товариства, а тільки добровільною згодою між Позичальником та Кредитодавцем, відтак якщо ОСОБА_1 , як свідома дієздатна особа, станом на 20.05.2024 р., вважала умови кредитування Договором про надання грошових коштів у позику № від 20.05.2024 р. неправомірними, вона могла відмовитись від підписання Договору та подальшого отримання від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» кредитних коштів. Також Відповідачка не надає ніяких доказів які могли спростувати доводи Позивача, а отже заперечення Відповідача є безпідставними та не обґрунтованими.

30.04.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідачки навів доводи щодо участі чоловіка відповідачки в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, також приймав участь у військових діях проти військової агресії РФ 25.02.2022 по 14.04.2022 року. Зазначав що відповідачка на підставі цього звільняється від сплати процентів за договорами. Також зазначав про неправильний розрахунок заборгованості, проведений позивачем.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив проводити розгляд справи без його участі, позов проси задовольнити.

Відповідачка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. В позові просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Представник відповідачки брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позицію відповідачки, просив відмовити у позові з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, вислухавши позицію відповідачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

20 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ІННОВА ФІНАНС і фізичною особою - ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № у вигляді електронного документа, підписаного електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до п.п.2.2, 2.3, 2.5 розділу 2 договору ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 9 000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів.

Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день. Знижена процентна ставка 1,27% в день (п.2.6- 2.6.2, 2.7 договору).

Пунктом 3.1. розділу 3 договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .

Згідно п.6.1 розділу 6 вказаного Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів.

Під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором: Договір №, та Додаток №1 до нього, яким є Графік платежів, а також Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» кредитних коштів відповідачу.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №19863-1354-109263094 від 20.05.2024 року, ТОВ ФК Контрактовий дім 20.05.2024 року на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 було перераховано ТОВ «Іннова Фінанс» грошові кошти у розмірі 9000,00 грн.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Ч. 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Як вже зазначено судом, Договір про надання грошових коштів у позику № було укладено у вигляді електронного документа, підписаного електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «d3a3ig9f0», паспорт споживчого кредиту було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «k1hd6vfjq» відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року №189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України (далі-військових формувань,правоохоронних тарозвідувальних органів), Державної служби спеціального зв`язку та захистуі нформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

Згідно із під.3 п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п.15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію під. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Особливий період відповідно до абз.5 ст.1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який на час розгляду справи триває.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Пункт 15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення, в тому числі і на учасників бойових дій та військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18.

А отже, пільги передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, розповсюджуються на всіх військовослужбовців без виключення, в тому числі і на учасників бойових дій та військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, з 18.03.2014 і до закінчення особливого періоду, тобто і на час ухвалення даного рішення суду.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 13 червня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що чоловік відповідачки ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується Довідкою № 345 від 02.04.2016 року та Довідкою № 756 від 31.10.2019 року, Довідкою № 176/176/28/176/59/нс від 17.04.2025 року.

Крім того, згідно даних посвідчення НОМЕР_4 , виданого 28 квітня 2016 року від має статус учасника бойових дій.

Таким чином, на час укладення Кредитного договору від 20.05.2024, а також станом на час ухвалення судом даного рішення, відповідач має статус учасника бойових дій та на членів його сім`ї поширювались пільги, передбачені п.15ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», в тому числі щодо відсутності обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим в позовній заяві представник позивача заборгованість відповідачки складає 49 284,00 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 36 855,00 грн заборгованості за процентами; 3 429,00 грн проценти, нараховані по зниженій ставці.

Також представник позивача в позові зазначив про те, що відповідачка частково погасила заборгованість на загальну суму 15 579,00 грн. Позивач зарахував сплату 12 150,00 грн на погашення процентів, 3 429,00 грн на погашення процентів, нарахованих по зниженій ставці.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що У разі якщо часткове дострокове повернення кредиту відбулося не в дату платежу, Графік платежів коригується шляхом зміни залишку фактичної заборгованості за кредитом та загальних сум нарахування процентів (процентів за користування кредиту нараховується на залишок фактичної заборгованості), які починаються обраховуватись з дати дострокового часткового повернення кредиту, з урахуванням встановленої Договором періодичності сплати процентів та незмінності кінцевої дати повернення кредиту.

Однак у своєму розрахунку позивач не зробив коригування суми заборгованості, а лише зарахував сплачені кошти як сплату за проценти та проценти нарахованій по зниженій ставці, отже суд вважає розмір заборгованості за тілом кредиту не обґрунтованим.

Також з урахуванням вимог частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачка повністю повернула позичену по Договору позики № від 20.05.2024 року, грошову суму.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2ст. 76 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, а також те, що на відповідачку в період виконання умов Кредитного договору та на час ухвалення даного рішення поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у неї був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, суд доходить висновку, що правові підстави стягнення заборгованості за процентами у позивача були відсутні, а сума тіла кредиту недоведена позивачем.

У зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд розподіляє витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд.

ВИРІШИВ:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 липня 2025 року

Суддя Т. В. Штих