ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7010/25 Справа № 216/2222/24 Суддя у 1-й інстанції - СТАРТАНОВИЧ Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 216/2222/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

скаржник ОСОБА_1

заінтересована особа старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговська-Харітонова Яна Олексіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговської-Харітонової Яніни Олексіївни, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року, яка постановлена суддею Стартановичем Д. В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В березні 2025 року ОСОБА_1 , звернулась до суду зі скаргою про визнання незаконною та протиправною бездіяльність та зобов`язати державного виконавця вчинити певні дії, заінтересована особа: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговська-Харітонова Я.О.

Скарга мотивована тим, що 26 вересня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано два Виконавчого листа про примусове виконання рішення суду стосовно стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та щодо стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000 гривень.

28 лютого 2025 року виконавчі листи про стягнення з російської федерації майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та щодо стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000 гривень були направлені ОСОБА_1 на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ разом з заявою про примусове виконання рішення.

Заявник ОСОБА_3 вказує на те, що вказані вище виконавчі листи повністю відповідають приписам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому законних підстав для їх повернення у старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговської-Харітонової Я.О. не було у зв`язку з чим скаржник просила задовольнити скаргу про визнання незаконною та протиправною бездіяльність та зобов`язати державного виконавця вчинити певні дії.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року скаргу задоволено, визнано незаконною та протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговської-Харітонової Я.О. щодо направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення їй виконавчого документу без прийняття до виконання замість постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зобов`язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговську-Харітонову Я.О. прийняти Виконавчі листи про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США (один мільйон дев`ятсот дев`яносто тисяч сто сорок дев`ять доларів США 79 центів), що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та про стягнення з російської федерації на її користь моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000,00 (п`ять мільйонів двісті тисяч) гривень - до виконання та ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження за даними Виконавчими листами, виданими 26 вересня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговська-Харітонова Я.О., в інтересах якої діє ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить колегію суддів скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволення скарги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання рішення. На виконання до відділу надійшла заява ОСОБА_1 про примусове виконання рішення від 19 серпня 2024 разом з оригіналами двох виконавчих листів виданих Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24 в двох примірниках.

Отже, суд прийняв рішення за скаргою ОСОБА_1 не дослідивши надані скаржником докази.

Також апелянт посилається та те, що при прийняття рішення за скаргою ОСОБА_1 суд першої інстанції застосував норму, не передбачену Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Закон № 1404-VIII не передбачає прийняття державним виконавцем рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження. При цьому, посилаючись на не передбачену Законом № 1404-VIII норму, суд визнав очевидність незаконності та бездіяльності дій державного виконавця.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню в частині зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговську-Харітонову Я.О. прийняти виконавчі листи про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США (один мільйон дев`ятсот дев`яносто тисяч сто сорок дев`ять доларів США 79 центів), що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та про стягнення з російської федерації на її користь моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000,00 (п`ять мільйонів двісті тисяч) гривень - до виконання та зобов`язання ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження за даними Виконавчими листами, виданими 26 вересня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, 26 вересня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано два виконавчого листа про примусове виконання рішення суду стосовно стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та щодо стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000 гривень.

28 лютого 2025 року виконавчі листи про стягнення з російської федерації майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та щодо стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000 гривень були направлені ОСОБА_1 на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ разом з заявою про примусове виконання рішення.

При цьому в заяві про примусове виконання рішення ОСОБА_1 просила відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24 про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу.

Крім того ОСОБА_1 просила відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24 про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000 гривень.

24 березня 2025 року на адресу ОСОБА_1 надійшло від Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговської-Харітонової Я.О. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на тій підставі, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

В повідомленні вказано, що в порушення положень пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання рішення. На виконання до відділу надійшла заява ОСОБА_1 про примусове виконання рішення від 19 серпня 2024 разом з оригіналами двох виконавчих листів виданих Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24 в двох примірниках.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом четвертим статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Отже, нормами чинного законодавства не унормовано того, що виконавчий лист може бути повернутий стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання через те, що на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання рішення.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в заяві про примусове виконання рішення ОСОБА_1 просила відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24 про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу.

Також ОСОБА_1 просила відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24 про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000 гривень.

Наведене свідчить про наявність волевиявлення стягувача ОСОБА_1 на відкриття виконавчих проваджень по двох виконавчих листах.

У справі, що розглядається, в частині задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та протиправною бездіяльності старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговської-Харітонової Я.О. щодо направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення їй виконавчого документу без прийняття до виконання замість постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність в цій частині у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи щодо правомірності дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговської-Харітонової Я.О. не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання незаконною та протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговської-Харітонової Я.О. щодо направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення їй виконавчого документу без прийняття до виконання замість постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим, вимога скаржника ОСОБА_1 про зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговську-Харітонову Я.О. прийняти виконавчі листи про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США (один мільйон дев`ятсот дев`яносто тисяч сто сорок дев`ять доларів США 79 центів), що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та про стягнення з російської федерації на її користь моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000,00 (п`ять мільйонів двісті тисяч) гривень - до виконання та ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження за даними Виконавчими листами, виданими 26 вересня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, або приватним виконавцем.

Таким чином, звернення до суду з вимогами про зобов`язання державного виконавця до дій, в даному випадку прийняти виконавчі листи до виконання та ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження за даними Виконавчими листами, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року скасувати в частині зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговську-Харітонову Я.О. прийняти виконавчі листи до виконання та ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження за даними Виконавчими листами.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що визнаючи оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними, суд зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

На переконання колегії суддів, належним відновленням порушеного права заявника, в даному випадку, буде зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговську-Харітонову Я.О. повторно розглянути заявуОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367,369,374,376,381-384,389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговської-Харітонової Яніни Олексіївни, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року скасувати в частині зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Пироговську-Харітонову Яніну Олексіївну прийняти виконавчі листи про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 1 990 149,79 доларів США (один мільйон дев`ятсот дев`яносто тисяч сто сорок дев`ять доларів США 79 центів), що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого на день здійснення платежу та про стягнення з російської федерації на її користь моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 200 000,00 (п`ять мільйонів двісті тисяч) гривень - до виконання та ухвалити постанову про відкриття виконавчого провадження за даними Виконавчими листами, виданими 26 вересня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та постановити в цій частині нове рішення.

Зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговську-Харітонову Яніну Олексіївну повторно розглянути заявуОСОБА_1 від 28 лютого 2025 року з примусового виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/2222/24.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: