БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1266/25
Провадження № 2-о/497/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Херсонський національний технічний університет про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, якою просить встановити факт належності їй ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_1 , виданого у місті Херсон 30 червня 1993 року (реєстраційний № 253) на ім`я « ОСОБА_2 », в тому що вона в 1988 році вступила до Херсонського індустріального інституту і в 1993 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю «Прядіння натуральних і хімічних волокон», отримавши кваліфікацію інженера-технолога.

Свої вимоги мотивує тим, що 02 серпня 1988 року була зарахована на перший курс денного відділення Херсонського індустріального інституту. На момент вступу до інституту мала дівоче прізвище « ОСОБА_3 ». 19 листопада 1992 року заявник вийшла заміж за ОСОБА_4 , після укладання шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ».

У 1993 році вона закінчила інститут, отримавши кваліфікацію інженера-технолога про, що їй був виданий диплом серії НОМЕР_1 від 30 червня 1993 року за реєстраційним номером №253. При видачі диплому у ньому буда допущена помилка і її прізвище замість « ОСОБА_5 і ОСОБА_6 » було зазначено як « ОСОБА_7 ».

З цього приводу заявник зверталася до Херсонського національного технічного університету та їй була видана архівна довідка відповідно до якої в документах архівного фонду Херсонського індустріального інституту значиться « ОСОБА_8 » (при вступі мала прізвище « ОСОБА_3 »). При цьому телефоном їй було повідомлено, що внесення змін та уточнень до диплому неможливе, а видача іншого документу окрім архівної довідки є неможливою.

Встановлення факту належності заявнику, вищезазначеного диплому є необхідним з метою працевлаштування та підтвердження отриманої освіти і кваліфікації.

Зазначене стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 02.07.2025 року об 11:00 годині (а.с.16), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.17).

В судове засідання 02.07.2025 року:

- заявник - не з`явилася, повідомлена належним чином (а.с.17). Подала до суду заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с.42).

- представник заінтересованої особи Херсонського національного технічного університету, будучи повідомленим належним чином (а.с.40) - не прибув. Надіслав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував та надав пояснення з приводу зазначених вимог заявника (а.с.21-37).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судовим розглядом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Семенів Білогірського району Хмельницької області, є громадянкоюУкраїни, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10, 19-20).

В паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 25.06.1996 року на ім`я заявника значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-10). Це перший і єдиний паспорт громадянина України, який був отриманий заявником з часу оголошення незалежності України, яким вона користується до тепер.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Денисівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області від 04.05.1970 року на підставі актового запису про народження №12 від 04.05.1970 року вбачається, що заявниця він народження іменувалася прізвищем, ім`ям, по батькові: ОСОБА_9 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18). Свідоцтво заповнено української мовою і є первинним.

19 листопада 1992 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_4 , після укладання шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 і ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим на підставі актового запису №34, складеного Білогірським райвідділом РАЦС Хмельницької області (а.с.11). Зазначене свідоцтво про укладення шлюбу заповнено українською мовою та прізвище подружжя значиться « ОСОБА_10 ».

30 червня 1993 року видано диплом серії НОМЕР_1 (реєстраційний № 253) у місті Херсон за результатами навчання за спеціальністю «Прядіння натуральних і хімічних волокон», з кваліфікацією інженера-технолога на ім`я « ОСОБА_5 и ОСОБА_11 », в тому що вона в 1988 році вступила до Херсонського індустріального інституту і в 1993 році закінчила повний курс названого інституту (а.с.5). Диплом заповнено українською мовою і прізвище особи, якій його видано зазначено « ОСОБА_12 ».

Разом з цим, до диплома додано виписку з заліково-екзаменаційних відомостей, складену російською мовою на ім`я « ОСОБА_13 » за період навчання з 1988 по 1993 роки виконала навчальний план за спеціальністю 28.02. прядіння натуральних та хімічних волокон, за спеціальністю 28.02.01. прядіння хлопка (а.с.5 зворотна сторінка а.с.6).

З наданої копії диплому вбачається, що 02 серпня 1988 року заявниця була зарахована на перший курс денного відділення Херсонського індустріального інституту. На момент вступу до інституту мала дівоче прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно архівної довідки Херсонського національного технічного університету за підписом ректора Чепелюк О. від 17.03.2025 року № 39 вбачається, що в документах архівного фонду Херсонського національного технічного університету значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (при вступі мала прізвище ОСОБА_3 ), яка наказом № 228-с від 02.08.1988 року була зарахована на перший курс денного відділення Херсонського індустріального інституту, наказом №218-с від 30.06.1993 року відрахована в зв`язку з закінченням повного курсу названого інституту, отриманням вищої освіти за спеціальністю «Прядіння натуральних і хімічних волокон» та здобуттям кваліфікації інженера-технолога (а.с.4).

Згідно з поясненнями заінтересованої особи Херсонського національного технічного університету (а.с.21-39) вбачається, що в документах архівного фонду Херсонського національного технічного університету значиться студент « ОСОБА_1 »:

- наказом № 228-с від 02.08.1988 р. (п.52) зарахована на перший курс денного відділення Херсонського індустріального інституту (дата зарахування не вказана) російською мовою вказане дівоче прізвище « ОСОБА_14 »;

- наказом № 11-с від 16.01.1993 р. було змінено прізвище « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_12 » російською мовою у зв`язку з укладенням шлюбу;

- у наказі № 218-с від 30.06.1993 р. про випуск спеціалістів в 1993 р. в Херсонському індустріальному інституті зазначена « ОСОБА_13 » російською мовою.

Херсонський національний технічний університет підтверджує факт видачі Херсонським індустріальним інститутом диплома про вищу освіту серії НОМЕР_1 за спеціальністю «Прядіння натуральних і хімічних волокон» (реєстраційний номер № 253), від 30.06.1993 р. на ім`я ОСОБА_1 .

Також Херсонський національний технічний університет повідомляє, що згідно Порядку замовлення, виготовлення, видачі, обліку документів про вищу освіту та додатків до дипломів європейського зразка (В редакції Наказів Міністерства освіти і науки № 1280 від 25.10.2016 , № 1351 від 02.11.2020) особа може замовити виготовлення дублікату документа про вищу освіту у разі наявності помилок у документі.

Представник заінтересованої особи в своїх поясненнях припускає, що могла статись помилка при перекладі прізвища з російської мови на українську, та протягом навчання, завершення навчання і отримання диплому заявниця не зверталась до Університету щодо неправильної вказівки її імені в документах.

Отже, Херсонський національний технічний університет не має правових підстав для внесення таких змін.

Постановою Кабінету Міністрів від 24.03.1997 р. за № 254, наказом Міністерства освіти України від 16.04.1997 р. №116 та наказом ректора Херсонського індустріального інституту від 15.05.1997 р. №111 на базі Херсонського індустріального інституту, що ліквідований, створений Херсонський державний технічний університет. Підстава: фонд №р-3913, опис7, справа №351.

Указом Президента України від 15.11.2004 р. №1403/2004, наказом Міністерства освіти і науки України від 01.12.2004 р. за №895 та наказом ректора ХДТУ від 15.12.2004 р. за №450 Херсонському державному технічному університету наданий статус національного та його подальша назва-Херсонський національний технічний університет. Херсонський національний технічний університет став правонаступником Херсонського державного технічного університету. Підстава: фонд №р-3913, опис 8-п, справа №7.

Отже, в архіві Херсонського національного технічного університету збереглися саме такі відомості, які вказані в дипломі заявниці ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, у Херсонського національного технічного університету відсутні підстави для внесення змін у зазначені документи (а.с.21-24).

У даній справі предметом розгляду є встановлення факту належності заявнику ОСОБА_1 диплома, прізвище заявника у якому зазначено із помилкою, що унеможливлює реалізацію з метою працевлаштування та підтвердження отриманої освіти і кваліфікації.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом,

у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Заявниця звернулася із заявою до суду у порядку окремого провадження про встановлення належності їй правовстановлюючих документів, оскільки зазначене в них прізвище не збігається із прізвищем вказаним у її паспорті громадянина України.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються глава 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п.1 постанови Пленуму також зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як подальше працевлаштування на підставі цього документа, що випливає із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У відповідності з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що в розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту.

За загальним правилом позасудовий спосіб виправлення помилок відбувається шляхом звернення до органу, що видав документ. Такий орган може виправити помилку лише у тому разі, якщо в документах на підставі яких він видавався, даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав документ (у разі виявлення орфографічних або технічних помилок).

Наведені вище факти свідчать про належність ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_1 , виданого у місті Херсон 30 червня 1993 року (реєстраційний № 253) на ім`я " ОСОБА_2 ", проте у позасудовому порядку встановити дані обставини та виправити прізвище заявника в дипломі є не можливим, що створює для заявника перешкоди в подальшому розпоряджатись своїми правами з метою працевлаштування та підтвердження отриманої освіти і кваліфікації.

Факт встановлення означеного вище має для заявника юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація права, в тому числі на працю, а іншого порядку встановлення даного факту немає, а відтак суд приходить до висновку про захист права заявника і задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.10, 13, 247, 263-265, 268, 272, 293, 294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Херсонський національний технічний університет про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 25.06.1996 року, РНОКПП НОМЕР_5 правовстановлюючого документу, а саме: диплому серії НОМЕР_1 , виданого у місті Херсон 30 червня 1993 року (реєстраційний № 253) на ім`я « ОСОБА_2 », в тому що вона в 1988 році вступила до Херсонського індустріального інституту і в 1993 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю «Прядіння натуральних і хімічних волокон», отримавши кваліфікацію інженера-технолога.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева