Справа № 229/5242/24
Провадження 4-с-15/25
ухвала

Іменем України

03 липня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

при секретарі Денисенко Ю.С.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Голяченка І.П. та в.о. директора Департаменту Державної виконавчої служби Нещадима І. щодо утримання з заробітної плати ОСОБА_1 50 відсотків щомісячно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця Голяченка І.П. та в.о. директора Департаменту Державної виконавчої служби Нещадима І., в якій просив визнати протиправною та скасувати відмову виконуючого обов`язки директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадима в задоволенні скарг ОСОБА_1 від 21.05.2025 та від 22.05.2025 на дії приватного виконавця Голяченка І.П. виконавчого округу Київської області щодо утримання з заробітної плати ОСОБА_1 , яка надана листом від 25.06.2025 № 90056/І-12376/20.4.1; зобов`язати виконуючого обов`язки директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадима повторно розглянути скарги ОСОБА_1 від 21.05.2025 та 22.05.2025 на дії приватного виконавця Голяченка І.П. виконавчого округу Київської області щодо утримання з заробітної плати ОСОБА_1 ; визнати неправомірними дії приватного виконавц2я Голяченка І.П. виконавчого округу Київської області з утримання з заробітної плати ОСОБА_1 50 відсотків щомісячно; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Голяченка І.П. виконавчого округу Київської області від 11.02.2025 ВП № 77119342 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в провадженні приватного виконавця Голяченка І.П. перебувать виконавчі провадження з виконання виконавчих листів Обухівського районного суду № 229/5242/24 від 12.12.2024:ВП № 77119342 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 30000 доларів США, та проценти за користування коштами у розмірі 10000 доларів США, що на дату подачі позову становило 410291 грн.; ВП № 71120376 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7570 грн. судового збору; ВП № 77119907 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою від 11.02.2025 ВП №77119342 звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в Управлінні поліції охорони в Київській області в розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 831 182 грн. 70 коп.

Скаржник вважає, що постанова від 11.02.2025 ВП № 77119342 про звернення стягнення на заробітну плату суперечить положенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме перевищує максимальний розмір відрахувань 20 %. А тому, 15.05.2025 звернувся до приватного виконавця Голяченка І.П. зі скаргою.

30.05.2025 приватним виконавцем Голяченко І.П. відмовлено в задоволені скарги, оскільки відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 здійснюється за кількома виконавчими документами.

21.05.2025 та 22.05.2025 ОСОБА_1 подано скарги до Департаменту Державної виконавчої служби та Міністерства юстиції України, на постанову приватного виконавця Голяченка І.П. від 11.2.2025 ВП № 77119342 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Листом в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадима № 90056/І-12376/20.4.1 від 25.06.2025, відмовлено в задоволені скарг від 21.05.2025 та 22.05.2025, оскільки відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 здійснюється за кількома виконавчими документами.

ОСОБА_1 вважає неправомірними рішення та дії приватного виконавця Голячіенка І.П. з у тримання з заробітної плати 50 відсотків доходів щомісяця, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», 50 % заробітної плати боржника може бути утримано лише за наявності заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи у зв`язку з втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням чи іншим суспільно небезпечним діянням.

Утримання з заробітної плати ОСОБА_1 50 відсотків щомісячно не дозволяє ОСОБА_1 підтримувати достатній життєвий рівень та зберігати людську гідність, та порушує його право на отримання заробітної плати

Скаржник в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд скарги за їх відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Приватний виконавець та представник Департаменту Державної виконавчої служби в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд скарги без їхньої участі, просять відмовити в задоволенні скарги.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань суду не надав.

Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадженні», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадженні», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.10.2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, та проценти за користування коштами у розмірі 10000 доларів США, що на дату подачі позову становило 410291 грн.; судовий збір у розмірі 7570,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. від 06.02.2025 року, відкрито виконавче провадження № 77119342 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, та проценти за користування коштами у розмірі 10000 доларів США, що на дату подачі позову становило 410291 грн..

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. від 06.02.2025 року, відкрито виконавче провадження № 77119907 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. від 06.02.2025 року, відкрито виконавче провадження № 77120376 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі 7570,00 грн.

Приватний виконавець Голяченко І.П., у виконавчому провадженні № 77119342, з примусового виконання виконавчих листів № 229/5242/24 від 12.12.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, та проценти за користування коштами у розмірі 10000 доларів США, що на дату подачі позову становило 410291 грн.; судовий збір у розмірі 7570,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., 11.02.2025 виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Управлінні поліції охорони в Київській області та здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 831 182 грн. 70 коп., в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язанні з організацією та проведенням виконавчих дій.

Однією з фундаментальних засад судочинства та конституційних цінностей закріплених в Конституції України визначено обов`язковість судових рішень (пункт 9 статті 129 Конституції України).

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (частина перша статті 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16 зазначено, що «принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (частина друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України (частина четверта статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом частини другої статті 48 цього Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) вказала, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

При цьому суд зауважує, що для визнання дій виконавця протиправними необхідно встановити порушення прав скаржника.

ОСОБА_1 у свої скарзі зазначив, що у нього відсутнє майно, єдиним джерелом доходів є заробітна плата в Управлінні поліції охорони Київської області, таким чином приватний виконавець Голяченко І.П. правомірно виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Також, суд не приймає до уваги доводи скаржника щодо протиправних дій приватного виконавця при винесенні зазначеної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 50 % доходів щосячно, оскільки приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням й того, що судом не встановлено порушення прав скаржника приватним виконавцем, так будь-які дані про те, що скаржник повідомляв приватного виконавця про розмір своїх доходів та стан виконання рішення суду, надавши відповідні документи, розрахунки тощо матеріали справи не містять взагалі, також, звертаючись до суду із скаргою, докази на обґрунтування своїх доводів щодо доходів не надано і до суду, при цьому, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин будь-якого надмірного тягаря, сам по собі факт звернення стягнення за вищезазначеною спірною постановою, військовий стан, не дає підстав для висновку про порушення прав боржника, з урахуванням й того, що матеріалами справи підтверджується , що боржником рішення суду не виконується, останній будь-яких заходів для його виконання не здійснював.

Інші вимоги скарги є похідними, а відтак не підлягають задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, оскільки державним виконавцем всі дії та рішення прийнято в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлений Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до переконливого висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 43, 44, 77-83, 137, 141, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Голяченка І.П. та в.о. директора Департаменту Державної виконавчої служби Нещадима І. щодо утримання з заробітної плати ОСОБА_1 50 відсотків щомісячно - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя О.Б. Тиханський