Справа № 461/9913/24 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 22-ц/811/789/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування заявлених вимог покликалося на те, що 31 серпня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та гр. ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №М35.00408.010373221. Згідно Кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 51 195,00 грн, зі сплатою 65,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 77 823,67 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Просили стягнути з ОСОБА_1 в їх користь заборгованість за договором кредиту та страхування №М35.00408.010373221 в розмірі 77 823,67 грн. та судовий збір в розмірі 3 028 грн.

03 лютого 2025 представник АТ «Ідея Банк» подала до суду заяву, в якій просила залишити позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 24 000 грн. за кредитним договором №М35.00408.010373221 від 31 серпня 2023 року без розгляду. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №М35.00408.010373221 в розмірі 53 823,67 грн., а також понесених судових витрат у розмірі 3028,00 судового збору підтримала.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 52 823,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 2094,19 грн.

Заочне рішення суду в частині стягнення судових витрат оскаржило Акціонерне товариство «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі покликається на те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Стверджує, що зменшивши розмір заявлених позовних вимог, розпорядилося належними йому процесуальними правами, однак, суд задовольнивши позовні вимоги помилково стягнув з відповідача на його користь судовий збір у меншому розмірі, ніж він був сплачений при поданні позовної заяви.

Зазначає, що при поданні позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору, яка підлягає сплаті становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказує, що зменшення заявлених позовних вимог не мало значення для правильного вирішення розподілу судових витрат, оскільки як при ціні позову на день звернення до суду з позовними вимогами, так і при ціні позову на день зменшення позовних вимог, ставка судового збору, яка підлягала сплаті за подання позову, в обох випадках становила 3028 грн.

Просить заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 25 червня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині вимог про стягнення судових витрат. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а отже на підставі ст. 367 ЦПК України перегляду не підлягає.

Судом та матеріалами справи встановлено, що у грудні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №М35.00408.010373221 від 31 серпня 2023 року в розмірі 77 823,67 грн.

При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. (а.с. 3).

03 лютого 2025 представник АТ «Ідея Банк» подала до суду заяву, в якій уточнила розмір заявлених вимог. Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №М35.00408.010373221 в розмірі 53 823,67 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 3028,00 судового збору. В частині стягнення грошових коштів у розмірі 24 000 грн. за кредитним договором №М35.00408.010373221 від 31 серпня 2023 року, просила залишити без розгляду.

Вирішуючи питання судових витрат, суд першої інстанції прийшов до висновку, про задоволення позовних вимог у меншому розмірі ніж було заявлено у первинній редакції позовної заяви (з урахування заяви представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2094,19 грн. (з розрахунку 53823,67 / 77823,67 х 3028,00 грн. = 2094,19).

З таким висновком колегія суддів повністю погодитись не може, із наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За наявності заяви позивача про залишення позову без розгляду суд, в силу вимог пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без розгляду. Разом з тим особі, позов якої судом залишено без розгляду за її заявою, не повертається сплачена сума судового збору за подання позовної заяви, що прямо передбачено пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20 травня 2024 року у справі № 202/16597/23 (провадження № 61-2159св24).

03 лютого 2025 представник АТ «Ідея Банк» подала до суду заяву, в якій просила залишити позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 24000 грн. за кредитним договором №М35.00408.010373221 від 31.08.2023 без розгляду. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №М35.00408.010373221 в розмірі 53823,67 грн., а також понесених судових витрат у розмірі 3028,00 судового збору підтримала.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звернула увагу, що суд першої інстанції не постановив ухвалу про залишення без розгляду позовних вимог АТ «Ідея Банк» в частині стягнення грошових коштів у розмірі 24 000 грн.

З клопотання АТ «Ідея Банк» від 03 лютого 2025 року поданого до суду першої інстанції вбачається, що його фактичний зміст свідчить на ті обставини, що ОСОБА_1 в сумі 24 000 грн. задоволено вимоги позивача вже після пред`явлення позову до суду.

В заяві представник АТ «Ідея Банк» уточнив позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №М35.00408.010373221 в розмірі 53 823,67 грн.

Крім того в уточненій позовній заяві було заявлено клопотання про стягнення понесених судових витрат у розмірі 3028 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції задоволив позовні вимоги АТ «Ідея Банк» повністю, стягнув заборгованість за кредитним договором в сумі 52 823,67 грн.

При цьому, дійшов висновку про стягнення судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, з врахуванням заяви представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з проведеним розподілом судових витрат.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн.

Виходячи з предмету спору, судовий збір за подачу позовної заяви у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", чи то при першочергово заявленому розмірі вимог 77 823,67 грн., чи то при зменшеному розмірі позовних вимог 53 823,67 грн., підлягав до сплати у розмірі 3028 грн.

З огляду на те, що суд першої інстанції задовольнив позов повністю, ухвалу про залишення без розгляду часитини позовних вимог не постановив, тому наявні підстави відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України для стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн.

Відтак, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 рокузмінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 3 028 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 червня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.