ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року

м. Київ

справа № 569/5960/21

провадження № 61-17081св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,

Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2023 року в складі судді Левчука О. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року в складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., Шимківа С. С.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №01/06/К-Ф.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 150 600,00 дол. США на строк з 02 серпня 2006 року до 01 серпня 2031 року зі сплатою за користування кредитом 12,9 % річних.

02 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_4 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки № 01/06/І-Ф.

11 квітня 2017 року ОСОБА_4 визнано померлим, про що банку стало відомо 08 липня 2019 року. Спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

30 липня 2019 року банк направив вимогу (претензію) Другій Рівненській державній нотаріальній конторі про обов`язок спадкоємців ОСОБА_4 .

Розмір заборгованості за кредитним договором станом на момент направлення вимоги (претензії) становить: прострочена заборгованість за кредитом - 116 545,40 дол. США; прострочена заборгованість за процентами - 154 203,95 дол. США; штраф за невиконання чи неналежне виконання пунктів 3.3.1 - 3.3.10 згідно з пунктом 4.2 договору іпотеки від 02 серпня 2020 року № 01/06Л-Ф - 36 600,00 грн. Всього заборгованість становить 270 749,35 дол. США та 36 600,00 грн.

ПАТ АБ «Укргазбанк» просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф в сумі 270 749,35 дол. США та 36 600,00 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02 серпня 2006 року № 01/06Л-Ф:

житловий будинок (цегла, загальна площа 153,1 кв. м), господарська будівля (цегла), замощення (ФЕМ), огорожа (металева, кована), хвіртка (металева, кована) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований Рівненським міським БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 2867361;

земельну ділянку площею 0,0509 га, на якій знаходиться нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 ;

встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів, в розмірі визначеному суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2023 року, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року, в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено. Витрати зі сплати судового збору залишено за позивачем.

Стягнено з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що в межах провадження у справі № 569/520/21 ОСОБА_1 виконано зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф, так і на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року в справі № 2-3761/2010. Внаслідок належного виконання ОСОБА_1 основного зобов`язання в межах провадження у справі № 569/520/21, а також пропуску банком, як кредитором спадкодавця, строків, визначених у статті 1281 ЦК України для пред`явлення вимоги до спадкоємців, відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підтвердження здійснених відповідачем ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу до суду надано копії: договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2020 року, додаткової угоди до договору від 21 квітня 2020 року № 1, рахунку-фактури від 21 квітня 2021 року № 03-04, акта приймання-передачі наданих послуг від 21 квітня 2021 року, квитанції до прибуткового касового ордера від 21 квітня 2021 року № 03/04. Вказані документи свідчать, що витрати ОСОБА_3 на правову допомогу щодо розгляду цієї справи становлять 7 000,00 грн. Ці витрати підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_3 .

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що у зв`язку з неможливістю виконати зобов`язання за договором поруки від 02 серпня 2006 року та ухвалення рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року в справі № 2-3761/2010 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області суду із заявою про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 вересня 2021 року в справі № 918/520/21 визнано ПАТ АБ «Укргазбанк» забезпеченим кредитором ОСОБА_1 з грошовими вимогами у розмірі 3 652 438,31 грн, які складаються із: тіла кредиту в сумі 3 105 981,53 грн, прострочена заборгованість за процентами - 257 457,26 грн, 3 % річних - 279 538,44 грн, пеня - 7 641,08 грн, судові витрати у справі № 2-3761/2010 - 1 820,00 грн.

Як конкурсний кредитор ПАТ АБ «Укргазбанк» під час провадження Господарським судом Рівненської області справи № 918/520/21 свої вимоги до ОСОБА_1 не пред`являв.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 березня 2023 року в справі № 918/520/21 провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було закрито внаслідок виконання нею плану реструктуризації боргів боржника у справі № 918/520/21.

Пунктом 4 вказаної ухвали ОСОБА_1 звільнено від боргів, крім вимог, зазначених у частині другій статті 134 Кодексу України з процедур банкрутства.

У пункті п`ятому ухвали Господарським судом Рівненської області визнано погашеними грошові вимоги кредиторів, які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , а виконавчі документи за відповідними вимогами, в тому числі і вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у сумі 2 916 846,36 грн такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» є погашеною в силу вимог статей 45, 90 Кодексу України з процедур банкрутства і відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не потребує доказування. Тому доводи апеляційної скарги про те, що основне зобов`язання ОСОБА_1 не погашено, а іпотека не є припиненою, не заслуговують на увагу.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ АБ «Укргазбанк» пред`явило вимоги до спадкоємців ОСОБА_4 з пропуском установлених статтею 1281 ЦК України строків, що з урахуванням висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), має наслідком втрату позивачем права вимоги за основним та забезпечувальним зобов`язаннями.

Відповідачі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 не повідомляли банк про відкриття спадщини або її прийняття. Про оголошення ОСОБА_4 померлим позивачу стало відомо 09 липні 2019 року, а 30 липня 2019 року він звернувся із вимогою (претензією) до нотаріальної контори про обов`язок спадкоємця ОСОБА_4 . Таким чином, місцевий суд дійшов помилкового висновку про пропуск установлених статтею 1281 ЦК України строків. Проте це не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Апеляційний суд також вказав, що, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження таких витрат, правильно застосував норми ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», урахував судову практику і дійшов правильного висновку про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу у відповідному розмірі.

У зв`язку із відхиленням апеляційної скарги позивача підлягає частковому задоволенню заява ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно з статтею 141 ЦПК України. Відповідно до пункту 3.1 договору сторони погодили, що гонорар адвоката є фіксованим та становить 7 000,00 грн. Обсяг наданої правничої допомоги, а саме складання відзиву на апеляційну скаргу, участь у судовому засіданні та розмір витрат підтверджується договором про надання правової допомоги від 31 липня 2023 року № б/н між Адвокатським об`єднанням «Рівненська правозахисна група» і ОСОБА_3 , актом приймання-передачі наданих послуг від 31 липня 2023 року № б/н, копією платіжної квитанції до прибуткового касового ордера № 31/07-2 в розмірі 7 000,00 грн. Враховуючи характер правовідносин у справі, обсяг наданих заявнику послуг, доводи позивача про неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню на користь ОСОБА_3 підлягають витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 000,00 грн. Вказана сума, на переконання суду, відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суди зробили помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог. У випадку ліквідації юридичної особи з внесенням відповідного запису до реєстру, іпотека не може бути припинена у випадку, якщо кредитор реалізував своє право вимоги до майнового поручителя і наявне судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (див. постанови Верховного Суду від 06 лютого 2018 року в справі № 910/9943/17, від 20 червня 2018 року в справі № 381/3209/16-ц, від 06 березня 2018 року в справі № 2011/16284/12, від 13 березня 2018 року в справі №910/8698/17, від 20 лютого 2019 року в справі № 910/4435/18, від 18 листопада 2020 року в справі № 761/43075/18, від 16 вересня 2021 року в справі №922/2869/17 та від 12 січня 2023 року в справі № 522/1792/19). Цей висновок є актуальний і для випадку з позичальником (поручителем) за кредитом фізичної особи;

відповідно до плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 реструктурується саме її борг перед ПАТ АБ «Укргазбанк», що виник з договору поруки від 02 серпня 2006 року. Тому заборгованість в сумі 2 916 846,36 грн, яка виникла з договору поруки від 02 серпня 2006 року та на підставі статті 65 СК України як майнового зобов`язання (зважаючи на те, що за основу розрахунку боргу, який підлягає реструктуризації, взято вартість частини предмета іпотеки), підлягає прощенню (списанню), яке буде здійснене після повного виконання зобов`язань боржником ОСОБА_1 за реструктуризованим зобов`язанням. ОСОБА_1 не є правонаступником померлого позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф. Крім того, сторонами погоджено, що у випадку виконання вказаного плану реструктуризації боргів боржника, зважаючи на те, що за основу розрахунку боргу, що підлягає реструктуризації, взято вартість 1/2 частини предмета іпотеки, у кредитора ПАТ АБ «Укргазбанк» залишається право звернути стягнення на предмет іпотеки щодо іншої 1/2 частини предмета іпотеки, яка не є власністю боржника, а остаточне рішення стосовно цього буде прийматися відповідно судовою установою при врахуванні того, що ОСОБА_1 не є правонаступником померлого позичальника ОСОБА_4 як за кредитним договором, так і щодо 1/2 об'єкта іпотеки, який буде предметом звернення стягнення в окремому позовному провадженні;

відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2011 року № 2-5925/11шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 розірвано, про що банку стало відомо під час розгляду справи про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 . Борг на суму 2 916 846, 36 грн прощено (списано) за договором поруки, особисті зобов'язання ОСОБА_1 за договором поруки припинено, адже Господарським судом Рівненської області розглядалась справа про неплатоспроможність саме ОСОБА_1 , а не погашення боргів ОСОБА_4 за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф. При цьому суд встановив, що ОСОБА_1 не є правонаступником померлого позичальника ОСОБА_4 як за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф, так і щодо 1/2 об'єкта іпотеки, який буде предметом звернення стягнення в окремому позовному провадженні;

на час подання касаційної скарги зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф не виконані в повному обсязі. Станом на 12 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором становить 66 586,74 дол. США, що підтверджується виписками за рахунком та розрахунком, які надані до суду. Тому суди помилково вважали, що під час розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 569/520/21ОСОБА_1 було виконано зобов`язання ОСОБА_4 , яке виникло на підставі кредитного договору від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф та рішень Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року в справі №2-3761/2010 про стягнення боргу з ОСОБА_4 та від 18 жовтня 2013 року в справі № 569/13472/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки;

основне зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором не виконане, предмет іпотеки не реалізований, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року в справі № 2-3761/2010 про стягнення боргу з ОСОБА_4 та від 18 жовтня 2013 року в справі № 569/13472/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконані, тому суди зробили безпідставний висновок про те, що основне зобов`язання було виконано ОСОБА_1 належним чином, а іпотека припиняється на підставі частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»;

при розгляді справи суди, визнавши договір іпотеки припиненим, вийшли за межі позовних вимог, оскільки відповідачі не подавали зустрічного позову про визнання договору іпотеки припиненим.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У січні 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинова О. Ю. надійшов відзив, у якому він просив касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Відзив обґрунтований тим, що:

в межах провадження у справі № 569/520/21 ОСОБА_1 було виконано зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору від 02 серпня 2006 року №01/06/К-Ф, так і на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року в справі № 2-3761/2010.Оскільки ОСОБА_1 здійснила фактичне погашення реструктуризованого зобов`язання, господарський суд у справі № 918/520/21 визнав погашеними грошові вимоги кредиторів, які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про її неплатоспроможність, а виконавчі документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню, в тому числі і вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 2 916 846,36 грн;

іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Оскільки основне зобов`язання виконано ОСОБА_1 належним чином у встановлений строк і в повному обсязі, іпотека припиняється на підставі частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»;

твердження скаржника про те, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду не заслуговує на увагу, адже обставини, що були предметом розгляду Верховним Судом і викладені у постановах, які наведені скаржником, є іншими від обставин справи, яка переглядається. Так, у цій справі господарським судом не було постановлено ухвалу про визнання ОСОБА_1 банкрутом (ліквідацію боржника). Навпаки, при розгляді справи про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 банк і ОСОБА_1 домовились про припинення первісного основного зобов`язання та заміну його новим зобов`язанням, стосовно чого підписали план реструктуризації. За новим основним зобов`язанням боржник зобов`язалась протягом 10 років сплатити на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 735 591,95 грн з відсотками (11,27 % річних), а банк зобов`язався списати (простити) борг в сумі 2 916 846,36 грн. Списання (прощення) боргу має буде здійснене банком після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням. Затверджуючи звіт про виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі № 918/520/21, господарський суд встановив, що боржником виконано реструктуризоване основне зобов`язання у розмірі і строк, передбачений Планом реструктуризації. Таким чином, кредитне зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» є припиненим на підставі частини першої статті 599, частини першої статті 605 ЦК України.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2023 року касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 569/5960/21 та витребувано справу із суду першої інстанції.

У січні 2024 року матеріали справи № 569/5960/21 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 22 грудня 2023 року вказано, що доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 910/9943/17, від 20 червня 2018 року у справі № 381/3209/16-ц, від 06 березня 2018 року у справі № 2011/16284/12, від 13 березня 2018 року у справі № 910/8698/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 910/4435/18, від 18 листопада 2020 року у справі № 761/43075/18, від 16 вересня 2021 року у справі № 922/2869/17, від 12 січня 2023 року у справі № 522/1792/19, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц).

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 02 серпня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 01/06/К-Ф, за умовами якого позичальник отримав 150 600,00 дол. США на строк з 02 серпня 2006 року до 01 серпня 2031 року зі сплатою за користування кредитом в розмірі 12,9 % річних.

Того самого дня, на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки № 01/06/І-Ф, за умовами якого предметом іпотеки є:

житловий будинок (цегла, загальна площа 153,1 кв. м), господарська будівля (цегла), замощення (ФЕМ), огорожа (металева, кована), хвіртка (металева, кована) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований Рівненським міським БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 2867361 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O. A. 02 серпня 2006 року за № 1307 (пункт 2.1.1);

земельна ділянка площею 0,0509 га, на якій знаходиться нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O. A. 02 серпня 2006 року за № 1310 (пункт 2.1.20).

за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 732 000,00 грн (пункт 2.2).

Крім того, на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладений договір поруки, відповідно до якого відповідач поручалась перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф, згідно з яким надано кредит на суму 150 600,00 дол. США строком до 01 серпня 2031 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року позов банку до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф в сумі 126 205,94 дол. США, що еквівалентно 1 000 295,66 грн та 7 641,08 грн; стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість в сумі 366 000,00 грн та 1 700,00 грн витрат зі сплати судового збору і 120,00 грн витрат на з інформаційно-технічного забезпечення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2013 року в справі № 569/13472/13-ц позов банку до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф в сумі 181 914,18 дол. США та 388 757,04 грн звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02 серпня 2006 року № 01/06/І-Ф: житловий будинок (цегла, загальна площа 153,1 кв. м), господарська будівля (цегла), замощення (ФЕМ), огорожу (металева, кована), хвіртку (металева, кована) за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0509 га, на якій знаходиться нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 .

23 січня 2014 року у справі № 569/13472/13-ц видано виконавчий лист, який пред`явлений банком до виконання (виконавче провадження № НОМЕР_2).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 25 липня 2013 року серії НОМЕР_1 прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 ».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2015 року в справі № 569/3752/15-ц оголошено ОСОБА_4 безвісно відсутнім. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру № 60350219 датою смерті ОСОБА_4 зареєстровано 11 квітня 2017 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . У ньому проживає боржник разом із неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з інформаційною довідкою від 20 квітня 2021 року № НОМЕР_3 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 право власності спадкоємців померлого ОСОБА_4 не оформлене.

Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 03 квітня 2019 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_2, у зв`язку з оголошенням ОСОБА_4 померлим.

Постановою державного виконавця Рівненського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 10 лютого 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 виконавчий лист від 21 червня 2010 року № 2-3761 повернено стягувачу.

Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 14 березня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 повторно відкрито виконавче провадження зі стягнення заборгованості в сумі 126 205,94 дол. США, що еквівалентно на час вирішення спору 1 000 295,66 грн та 7 641,08 грн; заборгованості в сумі 366 000,00 грн; витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрат, понесених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в сумі 120,00 грн.

30 липня 2019 року банк надіслав до Другої Рівненської державної нотаріальної контори вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця, яка зареєстрована за № 50308/280/2019.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 вересня 2021 року в справі № 918/520/21 визнано ПАТ АБ «Укргазбанк» забезпеченим кредитором ОСОБА_1 з грошовими вимогами у розмірі 3 652 438,31 грн, які складаються з: 3 105 981,53 грн - сума тіла кредиту, 257 457,26 грн - прострочена заборгованість за процентами, 279 538,44 грн - 3 % річних, 7 641,08 грн - пеня, 1 820,00 грн - судові витрати у справі № 2- 3761/2010.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 травня 2022 року у справі № 918/520/21 затверджено план реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

Планом реструктуризації, який складений сторонами і затверджений господарським судом, сторони домовились, що боржник протягом 10 років зобов`язується сплатити на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 735 591,95 грн з відсотками (11,27 % річних), а ПАТ АБ «Укргазбанк» зобов`язується списати (простити) борг в сумі 2 916 846,36 грн, який виник на підставі договору поруки. Списання (прощення) боргу має буде здійснене банком після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 березня 2023 року в справі № 918/520/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109559631):

затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі № 918/520/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ;

закрито провадження у справі № 918/520/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ;

припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22 липня 2021 року у справі № 918/520/21;

звільнити ОСОБА_1 від боргів, крім вимог, зазначених у частині другій статті 134 Кодексу України з процедур банкрутства;

визнано погашеними грошові вимоги кредиторів, які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , а виконавчі документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню, в т. ч. і вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у сумі 2 916 846,36 грн.

В зазначеній ухвалі вказано, що відповідно до звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі № 918/520/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , вбачається, що в результаті виконання затвердженого судом Плану реструктуризації, ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» було протягом періоду в 8 місяців (до « 18» січня 2023 року) сплачено кредитору 735 591,95 грн. та відсотки за даний період часу в розмірі 11,27 % річних, що становить в грошовому еквіваленті 50 924,94 грн. 94 коп. Таким чином, як наслідок виконання Плану реструктуризації борг в сумі 2 916 846,36 грн. 36 коп. підлягає прощенню (списанню), яке мало бути здійсненим після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням.

Позиція Верховного Суду

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Автономія волі та приватний інтерес є «підвалинами» сучасного приватного права. Завдання приватного права полягає у «напрацюванні» таких правил, які максимальною мірою забезпечують автономію волі та реалізацію приватного інтересу кожної особи, без порушення прав і інтересів інших осіб (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року в справі № 601/1396/21 (провадження № 61-6001св23)).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (стаття 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша та друга статті 554 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 599 ЦК України)

Господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині (стаття 134 Кодексу України з процедур банкрутства, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Касаційний суд зауважує, що:

порука як особистий вид забезпечення виконання зобов`язання означає, що у разі порушення боржником зобов`язання, нею забезпеченого, майнові інтереси кредитора задовольняються поручителем. Саме майнове становище поручителя, його надійна репутація у ділових колах мають значення для кредитора;

за загальним правилом боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Це означає, що кредитор може звертатися з вимогою до боржника за основним зобов`язанням, до поручителя або до них обох одночасно;

стороною основного зобов`язання був і залишається боржник із відповідними обов`язками. Обов`язок поручителя полягає у виконанні за боржника або разом із боржником його обов`язку за наявності певних умов - невиконання боржником своїх договірних обов`язків. Солідарність обов`язку боржника і поручителя виникає лише на стадії невиконання боржником свого договірного обов`язку. В результаті спостерігається зміна основного зобов`язання, забезпеченого порукою - на боці боржника вже дві особи і складаються відносини солідарної відповідальності двох боржників. Відповідно, статус поручителя полягає у тому, що він є стороною зобов`язання поруки і може бути «спів боржником» в основному зобов`язанні на стадії його порушення основним боржником, який не виконує або неналежним чином виконує свій обов`язок. Поручитель не має «окремого» обов`язку, відмінного від обов`язку боржника за кредитним договором. Обов`язок боржника та поручителя сплатити борг є солідарним на стадії невиконання або неналежного виконання основного зобов 'язання боржником. Це один і той же обов 'язок.

якщо ухвалою звільнено боржника - фізичну особу від боргів і вона набрала законної сили, то це має застосовуватися до всіх правовідносин із участю фізичної особи (за винятком частини другої статті 134 Кодексу України з процедур банкрутства) щодо якої було порушено справу про неплатоспроможність, у тому числі й відносин поруки. Інший варіант правових наслідків суперечив би самій сутності правовідносин, що складаються при неплатоспроможності і на які має чинити вплив розгляд відповідної справи в господарському суді. Метою цієї процедури є саме припинення всіх майнових правовідносин, з яких слідують обов`язки по сплаті особою певних сум.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)».

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (див. пункт 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (див. пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17)).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частини четверта, п`ята статті 82 ЦПК України).

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).

У справі, що переглядається:

при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк зазначав, що 02 серпня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір №01/06/К-Ф. 02 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки. 11 квітня 2017 року ОСОБА_4 визнано померлим, про що банку стало відомо 08 липня 2019 року. Спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 30 липня 2019 року банк направив вимогу (претензію) Другій Рівненській державній нотаріальній конторі про обов`язок спадкоємців ОСОБА_4 на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України. Розмір заборгованості за кредитним договором станом на момент направлення вимоги (претензії) становить 270 749,35 дол. США та 36 600,00 грн;

суди встановили, що:

- на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до якого відповідач поручалась перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф;

- рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року позов банку до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф в сумі 126 205,94 дол. США, що еквівалентно 1 000 295,66 грн та 7 641,08 грн; стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість в сумі 366 000,00 грн та 1 700,00 грн витрат зі сплати судового збору і 120,00 грн витрат на з інформаційно-технічного забезпечення;

- рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2013 року в справі № 569/13472/13-ц позов банку до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2006 року № 01/06/К-Ф в сумі 181 914,18 дол. США та 388 757,04 грн звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02 серпня 2006 року № 01/06/І-Ф: житловий будинок (цегла, загальна площа 153,1 кв. м), господарська будівля (цегла), замощення (ФЕМ), огорожу (металева, кована), хвіртку (металева, кована) за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0509 га, на якій знаходиться нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 . 23 січня 2014 року у справі № 569/13472/13-ц видано виконавчий лист, який пред`явлений банком до виконання (виконавче провадження № НОМЕР_2);

- рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2015 року в справі № 569/3752/15-ц оголошено ОСОБА_4 безвісно відсутнім. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру № 60350219 датою смерті ОСОБА_4 зареєстровано 11 квітня 2017 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . У ньому проживає боржник разом із неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- постановою державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 03 квітня 2019 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_2, у зв`язку з оголошенням ОСОБА_4 померлим;

- постановою державного виконавця Рівненського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 10 лютого 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 виконавчий лист від 21 червня 2010 року № 2-3761 повернено стягувачу. Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 14 березня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 повторно відкрито виконавче провадження зі стягнення заборгованості в сумі 126 205,94 дол. США, що еквівалентно на час вирішення спору 1 000 295,66 грн та 7 641,08 грн; заборгованості в сумі 366 000,00 грн; витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 700,00 грн та витрат, понесених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в сумі 120,00 грн;

- 30 липня 2019 року банк надіслав до Другої Рівненської державної нотаріальної контори вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця, яка зареєстрована за № 50308/280/2019;

- ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 вересня 2021 року в справі № 918/520/21 визнано ПАТ АБ «Укргазбанк» забезпеченим кредитором ОСОБА_1 з грошовими вимогами у розмірі 3 652 438,31 грн, які складаються з: 3 105 981,53 грн - сума тіла кредиту, 257 457,26 грн - прострочена заборгованість за процентами, 279 538,44 грн - 3 % річних, 7 641,08 грн - пеня, 1 820,00 грн - судові витрати у справі № 2- 3761/2010. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 травня 2022 року у справі № 918/520/21 затверджено план реструктуризації боргів ОСОБА_1 . Згідно з планом реструктуризації, який складений сторонами і затверджений господарським судом, сторони домовились, що боржник протягом 10 років зобов`язується сплатити на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 735 591,95 грн з відсотками (11,27 % річних), а ПАТ АБ «Укргазбанк» зобов`язується списати (простити) борг в сумі 2 916 846,36 грн, який виник на підставі договору поруки. Списання (прощення) боргу має буде здійснене банком після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 березня 2023 року затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 у справі № 918/520/21, якою встановлено, що ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» сплачено 735 591,95 грн та відсотки за цей період в розмірі 11,27 % річних;

суд важали, що внаслідок припинення основного зобов`язання в межах провадження у справі № 918/520/21, відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки;

ухвалою суду в справі № 918/520/21 від 17 травня 2022 року затверджено План реструктуризації боргів боржника у справі № 918/520/21 про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 в редакції, поданій керуючим реструктуризацією Мельник І. А. , який був погоджений та схвалений зборами кредиторів відповідно до протоколу зборів кредиторів № 8 від 31 березня 2021 року, у визначеній редакції. Метою затвердження плану реструктуризації боргів боржника є відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань на умовах, що визначені цим планом. Як вбачається з Плану реструктуризації боргів боржника у справі № 918/520/21 про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 , строк виконання плану реструктуризації боргів боржника щодо кредиторської заборгованості перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - боржник протягом 10 років має сплатити 735 591,95 грн. з відсотками, що мають бути нараховані на вказану суму, в розмірі 11,27 % річних. Борг в сумі 2 916 846,36 грн підлягає прощенню (списанню), яке буде здійсненим після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням; визнано погашеними грошові вимоги кредиторів, які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , а виконавчі документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню, в т. ч. і вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у сумі 2 916 846,36 грн (ухвала Господарського суду Рівненської області від 15 березня 2023 року);

отже, суди зробили обгрунтований висновок, що зміст судового рішення у справі № 918/520/21 свідчить, що основне зобов`язання у сумі 2 916 846,36 грн припинилося, а не лише її заборгованість як поручителя (частину усієї заборгованості за кредитним договором перед банком);

таким чином, безпідставними є доводи про те, що основне зобов`язання ОСОБА_1 не погашено, а іпотека не є припиненою, адже це спростовуються обставинами, встановленими у справі № 918/520/21 та наявними матеріалами справи.

За таких обставин суди зробили обгрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення підлягають залишенню без змін, то підстав для здійснення нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко