Справа № 598/1281/25
провадження № 2-з/598/17/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2025 р. м.Збараж

Збаразький районний суд Тернопільської області в складі судді Гудими Ігоря Володимировича, в порядку письмового провадження, розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович, про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

До Збаразького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Відповідно до позовної заяви позивачка просить у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на:

- частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частину земельної ділянки, площею 0,46 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер :03:007:0043;

- частину земельної ділянки, площею 0,25 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер :03:007:0049.

Крім того, 01 липня 2025 року до Збаразького районного суду через систему «Електронний суд» звернувся представник ОСОБА_1 Єлісєєв Д.О. із заявою про забезпечення вищевказаного позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту:

- на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 ;

- на земельну ділянку площею 0,46 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер :03:007:0043;

- на земельну ділянку площею 0,25 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер :03:007:0049.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що існує реальна загроза відчуження вказаного нерухомого майна відповідачем, що може унеможливити або значно ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки майно може бути передане третім особам.

Ознайомившись із матеріалами справи та заявою про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у забезпеченні позову виходячи із наступного.

Так, відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами 1, 5-7, 10 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18).

Крім того, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач серед іншого, повинен обґрунтувати наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо. Обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі №910/16505/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №754/5683/22 зазначено, що при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі №567/459/23 зазначено, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.4 постанови Верховного Суду від 22 грудня 2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову представник заявника ОСОБА_1 адвокат Єлісєєв Д.О. зазначає про те, що існує гостра необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно, що знаходиться у власності відповідача, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя, тому що вказане майно може бути виведено зі спільної сумісної власності подружжя шляхом відчуження третім особам.

Разом з тим, суд не знаходить належного обґрунтування таким твердженням, оскільки у матеріалах заяви про забезпечення позову не наведено жодних конкретних доказів, які б підтверджували реальну загрозу відчуження відповідачем без згоди заявника спірного нерухомого майна, що за твердженням заявника є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому, заявник не надав жодних даних про наявні факти вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження або інше розпорядження спірним майном, не подано доказів про звернення відповідача до державних чи приватних нотаріусів, реєстраторів, органів місцевого самоврядування чи інших осіб з метою зміни правового статусу об`єктів нерухомості.

Водночас саме на заявника покладено обов`язок доказування існування реальної небезпеки невиконання або утруднення виконання рішення суду, що чітко витікає з приписів ст.150 ЦПК України та усталеної судової практики Верховного Суду.

Крім того, у заяві відсутній належний аналіз співмірності обраного способу забезпечення (накладення арешту на все нерухоме майно) із характером позовних вимог. Не наведено пояснень, чому забезпечення позову не може бути досягнуте менш обтяжливим способом, зокрема через обмеження права розпорядження, а не повне обтяження об`єкта нерухомості.

Також відсутня будь-яка інформація щодо здійснення відповідачем дій, які могли б свідчити про намагання приховати майно, змінити його цільове призначення або створити перешкоди у виконанні потенційного судового рішення. Виключне припущення заявника про можливе відчуження майна не є належним доказом наявності загрози утруднення виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, поданої в інтересах ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявності достатніх підстав, підтверджених належними доказами, які б свідчили про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у формі накладення арешту на спірне майно. У заяві лише загально зазначено про можливість вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять виконання рішення суду, однак не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували існування реальної загрози ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович, про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя- слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149151, 153, 258-261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович, про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя- відмовити.

Дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому копії відповідної ухвали суду.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА