Провадження № 2/202/413/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 202/21262/23 позовною заявою Товариства з обеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог вказали, що 10 липня 2021 року між Товариством з Обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2120584, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

27.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062022, відповідно до якого первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників.

Згідно реєстру боржників до Договору факторингу №27062022 від 27.06.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 400 грн., з яких: 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 11 400 грн. сума заборгованості за відсотками.

Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунок попереднього кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна».

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № № 2120584 від 10.07.2021 року в розмірі 16 400 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 400 грн. сума заборгованості за відсотками та судові витрати, що складаються з суми судового збору.

14 березня 2024 року від представника відповідача адвоката Казанцева С.В. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник зазначає, що кредитний договір №2120584 був укладений у формі електронного договору. Однак, відповідачем не надано підтвердження того, що позика була надана саме позивачу, а не іншій особі. Підтвердження особи лише через Смс-повідомлення не може розцінюватися як персоніфікації та ідентифікації особи, що може стати потенційним позичальником, що дійсно б підтверджувала особу позичальника.

Доказів які підтверджують надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів, а саме первинних документів позивачем не надано. Сама по собі заборгованість не свідчить про існування у відповідача заборгованості. У разі зміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, втому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов` язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Також, позивачем не надано відповідних доказів виконання Договору факторингу, укладеного між ним та первісним кредитором, а саме сплати ціни продажу права грошової вимоги, що відповідно ставить під сумнів набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, паспорт споживчого кредиту, який, нібито, був підписаний відповідачем, не може розцінюватися судом як належний доказ укладеного правочину та домовленості сторін щодо саме тих умов кредитного договору, на які посилається позивач при розрахунку заборгованості.

Представник відповідача зазначає, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Умовами кредитного договору визначено, що відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000 грн. За умовами кредитного договору та додаткової угоди, визначено, що сума відсотків за весь період кредитування складає 2 850 грн. Позивач просить стягнути 11 400 грн. відсотків, однак розрахунків даної суми не надає.

Ознайомлення та підписання паспорту споживчого кредиту не свідчить про укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксація волі сторін договору та його підписання. Паспорт споживчого кредиту, який нібито, був підписаний ОСОБА_1 не може бути розцінений як належний доказ укладеного правочину та домовленості сторін щодо саме тих умов кредитного договору на які посилається позивач.

Зазначив, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу.

У відповіді на відзив, який надійшов до суду 19.03.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 вказав наступне. У відповідності до умов кожного кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано но номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитися в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте відповідач вказаним правом не скористався.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору.

Щодо первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, повідомляють, що не володіють та не можуть володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «Лінеура Україна» кредитними договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, надані документи відповідно до п.35 положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

Відповідач, як власник карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження, або спростування факту перерахування кредитних коштів по вказаному договору.

Щодо нарахування відсотків по кредитному договору зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, а перерахування коштів та нарахуванням процентів по кредитним договорам займались первісні кредитори. Укладаючи кредитний договір між сторонами були узгоджені всі умови. Крім того вказаний кредитний договір та договір факторингу за яким було відступлено право вимоги у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний.

Щодо правничої допомоги, на думку позивача заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність та складність справи є неспівмірним. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

11 травня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення представника відповідача адвоката Казанцева С.В. на відповідь на відзив, в яких зазначено, що інформаційна довідка яку надав первинний кредитор жодним чином не ідентифікує особу отримувача даного платежу, відтак відсутня можливість встановити, що платіж було отримано саме ОСОБА_1 . Наголошує, що позивачем не доведено факт отримання кредитних коштів, а відтак і не доведено що саме у відповідача є обов`язок повернути позивачу кредитні кошти з відсотками. Позивачем не надано обґрунтування та належне підтвердження заборгованості відповідача, у зв`язку чим просить у задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 липня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2120584. Цей договір підписаний в електронній формі. З умовами та правилами отримання кредитування відповідач ознайомився.

Фінансова установа свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

27 червня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №27062022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшли права грошової вимоги до боржника за кредитним договором №2120584 від 10 липня 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 17 травня 2023 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2120584 в сумі 16 400 грн., з яких: 5 000 грн. заборгованість за основним боргом, 11 400 грн. заборгованість за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27 червня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті516ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.2 Договору №2120584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 липня 2021 року товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 5 000 грн.

Відповідно до п.2.1 даного Договору товариство надає кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який позикодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа(форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору №2120584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні.

Крім того наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №27062022 від 27 червня 2022 року не містить підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №2120584 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Безпосередньо реєстр боржників до вищевказаного договору факторингу, з якого вбачалося право вимоги за спірним кредитним договором, позивачем надано не було.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» оплати за договором факторингу №27062022 від 27 червня 2022 року

Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за правочином, який є предметом розгляду у даній справі.

У зв`язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положеньст.141 ЦПК України судові покладаються на позивача

Керуючись ст.ст.258-259,263-265,354ЦПК України,суд,

У х в а л и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Відповідно ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.

Суддя О. В. Маринін