Справа № 496/1561/16-ц
Провадження № 6/496/28/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Шаньшиної М.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко В.М.,

представника заявника адвоката Паука А.І. (відеоконференція)

представника приватного виконавця - адвоката Зауліної О.Г. (відеоконференція)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив суд скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України. Свою заяву він мотивував тим, що 12.11.2024р. Одеським апеляційним судом у складі колегії суддів ОСОБА_2 , Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. було розглянуто апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. у справі №496/1561/16-ц і прийнято постанову про її часткове задоволення та скасування ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2024р. і задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Вказане рішення суду обумовлене лише двома складовими: наявністю у ОСОБА_1 статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашення боргу у добровільному порядку. Так, зі змісту постанови апеляційного суду вбачається, що приватним виконавцем у виконавчому провадженні №67657740, відкритому 24.11.2021р., виявлено нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , якого достатньо для виконання рішення суду та на яке виконавцем накладено арешт. Також арештовані всі рахунки ОСОБА_1 , відкриті у банківських установах. Будь-які інші джерела доходів у ОСОБА_1 відсутні, оскільки він ІНФОРМАЦІЯ_1 і, разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонерами.

На сьогодні відсутні докази фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань. Крім того, суду не надавались та в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон саме з метою невиконання зобов`язання та які саме дії буде неможливо вчинити приватному виконавцю при виїзді останнього за кордон. Навпаки, згідно відповіді №172833858 від 29.08.2023р., наданої Державною прикордонною службою України на запит приватного виконавця, ОСОБА_1 чотири рази виїжджав за кордон у 2022 році і двічі у 2023 році, тобто вже під час відкриття виконавчого провадження, і повернувся в Україну, де зараз і знаходиться. За кордон же він виїжджав з метою відвідати разом із своєю дружиною своїх онучок, які разом з матір`ю їх донькою, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вимушені проживати за кордоном. Тобто, тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України необґрунтоване, оскільки ніяким чином не сприяє виконанню рішення суду, а лише позбавляє можливості ОСОБА_1 та його дружину нормально спілкуватись зі своєю донькою та онучками, зв`язку з чим заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, та просив задовольнити.

Представник приватного виконавця Колечко Д.М. адвокат Зауліна О.Г. в судовому засіданні проти заяви заперечувала. Крім того, від приватного виконавця Колечко Д.М. надійшло заперечення, відповідно до якого він проси відмовити в задоволенні заяви, з наступних підстав.

Боржник обізнаний про постановлене відносно нього рішення суду та розпочате примусове виконання. Боржником у 2020 році оскаржувались у порядку судового контроля дії виконавця, за наслідком чого була постановлена відповідна ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 25.09.2020 по справі №496/1561/16-ц, провадження №4-с/496/10/20. Донька боржника, ОСОБА_4 , на ім`я якої боржник переоформив все своє нерухоме майно, не обтяжене кримінальним арештом, під час перегляду справи про стягнення боргу касаційним судом, зверталась до приватного виконавця із заявою про скасування арештів (заява від 20.12.2021). Протягом 2021-2023 року із рахунків боржника були списані кошти в сумі 2 675,00 грн. та 795,08 грн. (рахунки у АТ КБ «Приват Банк») та 3 280,46 грн. та 7 859,56 грн. (рахунки у ПАТ «Банк Восток»).

Приватним виконавцем надсилалась та залишались під час опису вимога від 24.09.2021 №66274977, 26.11.2021 №66274977, 18.09.2023 №66274977, згідно із якими боржника зобов`язували надати пояснення із приводу невиконання рішення суду; декларацію про доходи та майно; впустити виконавця до внутрішніх приміщень нерухомого майна для їх огляду із експертом; надати копії технічної та правовстановлюючої документації на належне боржниці майно, що необхідна для вжиття подальших виконавчих дій, але у виконавця відсутня, та законні вимоги приватного виконавця, що були перелічені вище, досі не виконанні.

Після залишення в силі ухвалою ВССУ від 12.07.2017 року рішення суду про стягнення боргу по справі №496/1561/16-ц 14.07.2017 ОСОБА_1 переоформив на ім`я своєї доньки, ОСОБА_4 , за договорами дарування належне йому інше майно, яке за даними реєстру не було обтяжено кримінальним арештом, а саме, садовий будинок загальною площею 128,20 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :02:002:1711 площею 0,0815 га, на якій розташований заначений будинок та 1/3 квартири загальною площею 55,2 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 4. За даними ДПС, боржник регулярно перетинає державний кордон (20.01.2022 року, 25.02.2022 року, 27.06.2022 року, 28.12.2022 року, 03.06.2023 року, 03.07.2023 року) Отже, апеляційним судом був встановлений факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Між тим доводи заяви боржника у якій йдеться саме про мету перетину кордону не свідчать про зміну ставлення боржника до свого зобов`язання та зміну його поведінки, що полягала та полягає в ухиленні від виконання рішення суду. Боржник так само не декларує доходи, за рахунок яких він, зокрема, по шість разів на рік виїжджає за кордон на сімейні розваги замість сплати боргу; не вживає жодних заходів, направлених на виконання рішення суду. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.11.2024 було встановлено факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Між тим, у заяві про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України боржник посилається на недоведеність приватним виконавцем факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця Колечко Д.М. перебуває виконавчий лист від 23.10.2019 року по справі №496/1561/16-ц по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 1520400,00 грн., що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 60000 дол. США, за офіційним курсом НБУ на момент подачі позовної заяви та стягнення судового збору.

Постановою від 24.11.2021 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №496/1561/16-ц виданий 23.10.2019 року. Зазначену постанову було направлено на адресу боржника ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Вказаний лист було повернуто, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.03.2024 року в задоволенні подання приватного виконавця Колечко Д.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України боржника було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.11.2024 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про тимчасове л/обмеження у праві виїзду за межі України боржника було задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду на межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року по справі №496/1561/16-ц, що набрало законної сили 07.08.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За ч. ч. 5-7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно з ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, за змістом ч. ч. 5, 8 ст. 441 ЦПК України підставою для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soeringvs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

В заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України заявником не наведено нових обставин, що виникли після встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України і обґрунтовують необхідність скасування цього тимчасового обмеження фізичної особи.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано доказів щодо виконання ОСОБА_1 судового рішення шляхом сплати заборгованості або вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення.

Крім того, суд наділений правом скасувати обмеження у праві виїзду за кордон лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування такого обмеження.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України, як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Процесуальні дії суду щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і скасування такого обмеження врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, рішення суду у справі про стягнення з ОСОБА_1 не виконано і обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон не змінилися.

Суд відхиляє доводи заявника щодо необхідності скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України через наявну можливість звернення стягнення на майно боржника, оскільки судом встановлено, що частина нерухомого майна була відчужена боржником після набрання законної сили рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року по справі №496/1561/16-ц, на інше нерухоме майно боржника накладено арешт в рамках кримінального провадження. Крім того, вказаному факту було надано оцінку Одеським апеляційним судом під час ухвалення постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 12.11.2024 року. Сама лише незгода із вказаною постановою не є підставою для скасуваннятимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-22, 258, 259, 353, 441, ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

Суддя М.В. Шаньшина