Провадження № 2/369/4360/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві цивільну справу № 369/18881/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві, Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1» про визнання права власності на нерухоме майно та зняття податкової застави з такого майна,-

В С Т А Н О В И В:

12.11.2024 року позивач, через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно та зняття податкової застави з такого майна в якому зазначив, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 15.02.2017, який зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. в реєстрі за №115, ОСОБА_1 придбав у Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224).

Згідно до пункту 2 Договору купівлі-продажу від 15.02.2017, який зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. в реєстрі за №115, квартира, що продається за цим Договором, належить Продавцю на праві власності. Право власності Продавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.11.2016 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Павлік Анастасією Юріївною, Комунальним підприємством Київської обласної ради «Готово», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, номер запису про право власності 17681491, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74189299 від 28.11.2016.

Відповідно до пункту 4 Договору купівлі-продажу від 15.02.2017, який зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. в реєстрі за №115, визначено, що ціна продажу квартири становить 671 800,00 грн, без ПДВ, які Покупець перераховує безготівковим розрахунком на поточний рахунок Продавця з можливістю розстрочення протягом 84 місяців з моменту укладання цього Договору.

Факт передачі вказаної квартири Покупцю підтверджується Актом приймання-передачі квартири від 15.02.2017.

Заявою про повний розрахунок від 22.06.2023, яка зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. в реєстрі за №1524, підтверджено повний розрахунок за квартиру на користь Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1».

Проте позивач, після завершення повного розрахунку за квартиру не зміг зареєструвати за собою право власності на квартиру, оскільки згідно із інформацією, що наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідна квартира обтяжена згідно акту опису майна, серія та номер: 203/26-15-13-03-16, виданий 04.11.2022, видавник: Головне управління ДПС у місті Києві та рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер: 0-2650, виданий 19.01.2022, видавник: Головного управління ДПС у місті Києві.

Податкова застава зареєстрована 08.11.2022 за номером запису про обтяження 48369544).

За результатом розгляду заяви (вимоги) позивача щодо звільнення майна з податкової застави від 10.06.2024, листом Головного управління ДПС у місті Києві від 10.07.2024 №2830/Р/26-15-13-05-12/ЗВГ було відмовлено у звільненні майна з-під податкової застави.

Позивач зазначає, що податкова застава застосована у зв`язку із наявністю податкового боргу у Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1», а тому не пов`язана з особою позивача та стосується майна, яке придбано відповідно до правочину, який не оспорений, а тому є дійсним.

Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про реєстрацію права власності на відповідне майно за Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1» фактично не відповідає даним у правовстановлюючих документах, таких як: Договір купівлі-продажу від 15.02.2017 (зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О., в реєстрі за №115) та заява про повний розрахунок від 22.06.2023 (зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. в реєстрі за №1524).

Оскільки, перебування придбаного майна у податковій заставі порушує право власності позивача на зазначене майно, а Податковим кодексом України не передбачено право нового власника звільнити майно з податкової застави, позивач звернувся із цим позовом.

Крім того, у позовній заяві було заявлене клопотання про витребування у Головного управління ДПС у місті Києві копії податкової вимоги від 19.01.2022 №0-2650, рішення про опис майна у податкову заставу від 19.01.2022 №0-2650 та акту опису майна від 04.11.2022 №203/26-15-13-03-16.

14.11.2024 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню ДПС у місті Києві вчиняти дії щодо продажу (або відчуження будь-яким іншим шляхом) квартири АДРЕСА_1 , яка обтяжена податковою заставою, зареєстрованою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.11.2022 за номером запису про обтяження 48369544, згідно акту опису майна, серія та номер: 203/26-15-13-03-16, виданий 04.11.2022, видавник: ГУ ДПС у м. Києві та рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер: 0-2650, виданий 19.01.2022, видавник: ГУ ДПС у м. Києві.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 369/18881/24.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2024 року у справі було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, судом витребувано у Головного управління ДПС у місті Києві копії податкової вимоги від 19.01.2022 № 0-2650, рішення про опис майна у податкову заставу від 19.01.2022 № 0-2650 та акту опису майна від 04.11.2022 №203/26-15-13-03-16, та вказано, що докази, які вимагає суд, необхідно направити до суду в строк до 03.03.2025 року.

Вказана ухвала доставлена до електронного кабінету сторін 18.11.2024.

Від відповідача-1, Головного управління ДПС у місті Києві, в електронній формі через систему «Електронний суд», надіслані письмові пояснення, згідно яких вказано, що боржником згідно акту опису від 04.11.2022 №203/26-15-13-03-16 є ПрАТ «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» (), а тому майно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме, квартира АДРЕСА_1 , може бути звільнене з-під податкової застави після подання до Головного управління ДПС у місті Києві відповідного документу, що засвідчує настання будь-якої з подій, визначених п. 93.1 ст. 93 Податкового кодексу України.

До письмових пояснень Головним управлінням ДПС у місті Києві надано копії витребуваних документів.

Від відповідача-2, Приватного акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1» до суду надійшли письмові пояснення від 10.02.2025 року, згідно яких зазначено, що Приватне акціонерне товариство «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1» не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також щодо зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві звільнити дану квартиру з-під податкової застави. Крім того, зазначено про прохання здійснювати розгляд справи за відсутності представника Приватного акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1».

Ухвалою суду від 03.04.2025 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 19.06.2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

19.06.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та позивача, позов підтримала повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

15.07.2017 року між Публічним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1» (місцезнаходження: 01013, м. Київ, вулиця Будіндустрії, 5; ідентифікаційний код 04012276), в особі Голови правління Алексеєва Сергія Олександровича, який діє на підставі статуту, з одного боку, далі Продавець, та ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), з другого боку, далі Покупець, укладено Договір купівлі-продажу за умовами якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , та сплачує за неї грошову суму відповідно до умов цього Договору (пункт 1 Договору).

Указаний Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. та зареєстровано в реєстрі за №115.

Згідно пункту 2 Договору купівлі-продажу визначено, що Квартира, що продається за цим Договором, належить Продавцю на праві власності. Право власності Продавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.11.2016 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Павлік Анастасією Юріївною, Комунальним підприємством Київської обласної ради «Готово», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, номер запису про право власності 17681491, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74189299 від 28.11.2016.

Ціна продажу квартири становить 671 800,00 грн, без ПДВ, які Покупець перераховує безготівковим розрахунком на поточний рахунок Продавця з можливістю розстрочення протягом 84 місяців з моменту укладання цього Договору наступним чином:

-по 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 коп.) щомісяця до 09 числа кожного місяця протягом 83 (вісімдесят трьох) місяців з моменту укладання цього договору;

-7 800,00 грн. (сім тисяч вісімсот гривень 00 коп.) до 09 числа 84 (вісімдесят четвертого) місяця з моменту укладення цього Договору (абзац перший пункту 4 Договору купівлі-продажу).

Абзацом 4 пункту 4 Договору купівлі-продажу визначено, що факт проведення повного розрахунку та виконання договору засвідчується заявою Продавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Покупець має право подати на державну реєстрацію права власності на придбану квартиру тільки після здійснення остаточного розрахунку за нерухоме майно за цим Договором.

Продавець зобов`язується передати квартиру Покупцю в день укладення цього договору за актом приймання-передачі (пункт 20 Договору купівлі-продажу).

Факт передачі вказаної квартири покупцю підтверджується наявним в матеріалах судової справи Актом приймання-передачі квартири від 15.02.2017.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05.07.2018 Публічне акціонерне товариство «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» змінено назву на Приватне акціонерне товариство «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1».

Заявою про повний розрахунок від 22.06.2023, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. та зареєстрована в реєстрі за №1524, підтверджено, що Приватне акціонерне товариство «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» одержало в повному обсязі грошові кошти за квартиру від покупця вказаної квартири ОСОБА_1 , в сумі 671 800 грн., а також зазначено, що Продавець не заперечує щодо реєстрації за Покупцем права власності на квартиру АДРЕСА_1 , ніяких майнових претензій до Покупця за Договором купівлі-продажу не має.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 , після завершення повного розрахунку за квартиру не зміг зареєструвати за собою право власності на квартиру, оскільки згідно із інформацією, що наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідна квартира обтяжена згідно акту опису майна, серія та номер: 203/26-15-13-03-16, виданий 04.11.2022, видавник: ГУ ДПС у м. Києві та рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер: 0-2650, виданий 19.01.2022, видавник: ГУ ДПС у м. Києві.

Позивачем було направлено до Головного управління ДПС у місті Києві заяву (вимогу) щодо звільнення майна з податкової застави від 10.06.2024 року.

Листом Головного управління ДПС у місті Києві від 10.07.2024 року №2830/Р/26-15-13-05-12/ЗВГ було відмовлено у звільненні майна з-під податкової застави.

В інтересах ОСОБА_1 надіслано адвокатський запит від 04.09.2024 року №АЗ/04/09/2024-1, у відповідь на який листом Головного управління ДПС у місті Києві від 16.09.2024 року №77201/6/26-15-13-05-11 було повідомлено, що оскільки станом на 19.01.2022 року за Приватним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» обліковувався податковий борг у сумі 20 767,18 грн податковим органом була сформована податкова вимога від 19.01.2022 №0-2650, рішення про опис майна у податкову заставу від 19.01.2022 №0-2650.

Відповідно до документів, наданих Головним управлінням ДПС у місті Києві, податковим органом сформовано та направлено Приватному акціонерному товариству «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» податкову вимогу від 19.01.2022 №0-2650. З метою опису майна у податкову заставу прийнято рішення від 19.01.2022 №0-2650 про опис майна у податкову заставу, яке направлене платнику поштою та на підставі якого складено низку актів опису майна у податкову заставу, в тому числі і акт від 04.11.2022 №203/26-15-13-03-16, які надіслано підприємству за юридичною адресою та яким у податкову заставу описано нерухоме майно платника податків.

Податкову заставу зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.11.2022 року за номером запису про обтяження 48369544.

Позивачем до матеріалів справи також надано копію рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Ашірової І.В. від 18.10.2024 року №75618632 про відмову у вчиненні реєстраційних дій, відповідно до якого державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованої податкової застави, що є підставою для відмови в проведенні державної реєстрації.

В статті 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ч. 2 ст.319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 6 статті 319 Цивільного кодексу України, держава не втручається у здійснення власником права власності.

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно до ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За приписами ч. 1. ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 210 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 656 Цивільного кодексу України , предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Отже, укладення Договору купівлі-продажу від 15.07.2017 із подальшим його нотаріальним посвідченням та реєстрацією в реєстрі за №115, здійснене в межах чинного законодавства, а матеріали судової справи не містять доказів, які б свідчили, що цей Договір є недійсним. Крім того, майно, яке продавалось за Договором купівлі-продажу не перебувало у податковій заставі.

Водночас, щодо неможливості державної реєстрації права власності за позивачем на підставі вказаного Договору купівлі-продажу, необхідно урахувати наступне.

Пункт 1 ч. 1 ст. 27 Закону України 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі ст. 2 Закону України 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 березня 2019 року в справі №911/3594/17 вказала, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Під час дослідження судом обставин існування в особи права власності, необхідним першочергово є встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама собою державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24 січня 2020 року в справі № 910/10987/18 викладено правовий висновок про те, що відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі.

Відповідно до п. 14.1.155 ст.14 Податкового кодексу України, податкова застава спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Пунктом 87.2 ст.87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п.88.1 ст.88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає:

-у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (п.п.89.1.1. п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України);

-у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.п.89.1.2. п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України);

-у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань(п.п.89.1.3. п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України).

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п.89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2).

Згідно з п.89.3 ст.89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

За п.92.3. ст.92 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу платник податків несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п.93.1 ст. 93 Податкового кодексу України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку (п.п.93.1.1. п.93.1 ст. 93 Податкового кодексу України);

- визнання податкового боргу безнадійним (п.п.93.1.2. п.93.1 ст. 93 Податкового кодексу України);

- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (п.п. 93.1.3. п.93.1 ст. 93 Податкового кодексу України);

- отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання (п.п. 93.1.4. п.93.1 ст. 93 Податкового кодексу України).

- отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу (п.п. 93.1.6. п.93.1 ст. 93 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.93.2. ст. 93 Податкового кодексу України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Аналогічні положення визначені і Порядком застосування податкової застави податковими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №586 від 16.06.2017 року.

Тобто, порядок припинення податкової застави чітко врегульований нормами права. Здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди податкового органу тягне за собою передбачену законом відповідальність. Під час дії податкової застави ні власник, ні особи, які вважать себе власниками майна, що перебуває у податковій заставі, без дозволу податкового органу не можуть вчиняти дії щодо цього майна.

Аналізуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України можна дійти висновку, що податкова застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на відповідне нерухоме майно без обтяжень.

Договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» укладено ще 15.02.2017 року та у цей же день відповідне майно передано Покупцю за відповідним Актом, а податкова застава зареєстрована 08.11.2022 року. Тобто, придбання вказаного майна значно передує виникненню податкової застави.

Податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг у той час, як ОСОБА_1 не є боржником зі сплати податків, правомірно придбав квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), а боржником є Приватне акціонерним товариством «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1».

Правомірність продажу квартири ніким не оспорювалася.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 26 січня 2022 року в справі №464/3242/20 (провадження № 61-16141св21), від 06 лютого 2024 року у cправі № 914/2901/21, від 11 березня 2024 року у справі № 295/429/23 (провадження № 61-16405св23), від 07 травня 2025 року у справі № 525/315/23 (провадження № 61-876св24).

З огляду на наведене позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, суд покладає на відповідачів у відповідності до ст. 141 ЦПК України порівну.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України , суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві, Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1» про визнання права власності на нерухоме майно та зняття податкової застави з такого майна задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві (місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, ) звільнити нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , з-під податкової застави (номер запису про обтяження № 48369544 від 08.11.2022), яку зареєстровано на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 19.01.2022 №0-2650 та акту опису майна від 04.11.2022 № 203/25-15-13-03-16, виданих Головним управлінням ДПС у місті Києві.

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві (місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 7 015,52 гривень (сім тисяч п`ятнадцять гривень п`ятдесят дві копійки).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1» (місце знаходження: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 7 015,52 гривень (сім тисяч п`ятнадцять гривень п`ятдесят дві копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління ДПС у місті Києві, місце знаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, .

Відповідач Приватне акціонерне товариство «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ №1», місце знаходження: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5,

Повне рішення складено: 26.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко