Провадження № 2/522/4917/25
Справа № 522/6702/25-Е
24 червня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аквамарин Авто» про стягнення матеріальної шкоди,
Ухвалою від 03.04.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 06.05.2025.
Ухвалою від 06.05.2025 закрито провадження у частині позовних вимог до ОСОБА_3 , у зв`язку з його смертю.
Розгляд справи у судовому засіданні 06.05.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_2 було відкладено на 23.06.2025 з метою повторного сповіщення відповідача ТОВ «Аквамарин Авто».
У судовому засіданні 23.06.2025 представник позивача ОСОБА_2 підтримала позов та просила задовольнити. Суд перейшов до заочного розгляду справи та до стадії ухвалення рішення, оголосивши, що проголошення рішення відбудеться 24.06.2025.
ТОВ «Авамарин Авто» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які поверталися до суду з відміткою про вручення.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.
У судове засідання 24.06.2025 на проголошення рішення учасники справи не з`явилися.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 20 липня 2024 року о 16:20 год у м.Одесі водій ОСОБА_3 , керував автомобілем Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Старопортофранківській у напрямку вул. Пастера, не перехресті з вул. Ольгіївська, здійснюючи поворот ліворуч, не надав перевагу у русі зустрічному автомобілю Skoda Rоomster, номерний знак НОМЕР_2 , що рухався йому на зустріч, чим порушив вимоги п.16.13 Правил дорожнього руху.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнята постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Власником автомобіля Skoda Rоomster, номерний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 .
18 серпня 2024 року ФОП ОСОБА_5 складено звіт №08-006 фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Rоomster, на замовлення ОСОБА_1 , відповідно до звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Rоomster, номерний знак НОМЕР_2 , становить 479 290,14 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Rоomster, номерний знак НОМЕР_2 , визначається такій, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на дату події без врахування отриманих в ДТП 20.07.2024 пошкоджень, і складає 233 693,63 грн.
Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 25.12.2024 та відповіді з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, власником автомобіля Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_1 , є товариство з обмеженою відповідальністю «Аквамарин Авто».
Згідно полісу №216001369 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс». Ліміт страхової шкоди заподіяної майну встановлений у розмірі 160 000 грн.
24.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 22.08.2024 з заявою про страхове відшкодування за полісом №216001369.
05.11.2024 ПрАТ СК «Інтер-Поліс» виплатило страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн.
Таким чином, страхова компанія виплатила страхове відшкодування у максимальному розмірі, однак така страхова виплати не покрила матеріальну шкоду завдану ОСОБА_1 як власнику постраждалого у ДТП автомобіля.
Позивач просить стягнути різницю між вартістю матеріального збитку заподіяного ОСОБА_1 у розмірі 233 693,63 грн та страховою виплатою у розмірі 160 000 грн, що становить 73 693,63 грн.
За правилами ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Пунктом 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV (у редакцій чинній на час ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Винна у ДТП особа ОСОБА_3 згідно інформації з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Власність зобов`язує.
Тому, вартість шкоди, що перевищує страхову виплату у розмірі 73 693,63 грн слід покласти на власника автомобіля Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_1 та одночасно особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність ТОВ «Аквамарин Авто».
Відповідач ТОВ «Аквамарин Авто» не скористався правом подання відзиву, не надав доказів наявності підстав для звільнення від відповідальності за шкоду спричинену транспортним засобом, який належить відповідачу.
ФОП ОСОБА_5 за проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Rоomster, здійсненої на замовлення ОСОБА_1 , сплачено суму у розмірі 3 960 грн, згідно квитанції від 09.08.2024.
У зв`язку з задоволенням позову, витрати на послуги з оцінки матеріального збитку також слід покласти на ТОВ «Аквамарин Авто».
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.1 та п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
У зв`язку з задоволенням позову, судовий збір підлягає стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 1 211,20 грн.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
17 грудня 2024 року між Адвокатським бюро «АБ Арабаджи Ірини» та ОСОБА_1 було укладено договір №17/12 про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого авансовий платіж (частина гонорару) за договором становить 22 000 грн.
Оцінюючи складність справи, співмірність вартості правничої допомоги до складності справи, мінімальний обсяг доказів доданих до позову, вважає, що надану правову допомогу слід зменшити до 15 000 грн.
У зв`язку з задоволенням позову витрати на правову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 15 000 грн слід покласти на відповідача ТОВ «Аквамарин Авто».
Таким чином, сукупний розмірі судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 16 211,20 грн (1 211,20 грн судовий збір + 15 000 грн витрати на правову допомогу).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аквамарин Авто» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 26 червня 2025 року.
Суддя: В.Я. Бондар