головуючий у суді І інстанції Ольшевська І.О.
провадження № 22-ц/824/1890/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Марс» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року та на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Марс», третя особа державний реєстратор Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Петришин Василь Михайлович про скасування державної реєстрації та припинення права власності, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Марс» (надалі - ПрАТ «Марс»), у якому, з урахуванням заяви від 17 листопада 2022 року про зміну предмету позову, просив суд:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44627605 від 14 грудня 2018 року 17:14:44, (номер запису 29461343), прийняте державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним В.М., із одночасним припиненням права власності ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) загальною площею 128,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Б», загальною площею 118,1 кв.м (виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами), за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що державна реєстрація права власності на нежитлову будівля літ. «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_1 була проведена з порушенням норм законодавства і це порушує його права як власника іншого об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема, позивач стверджує, що ПрАТ «Марс» надало державному реєстратору неправдиві відомості щодо права користування земельною ділянкою та права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна, що призвело до незаконної державної реєстрації. Державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю (гаражі № НОМЕР_1 ) була проведена без наявності документів, що підтверджують право власності на цю будівлю. Зокрема, в реєстраційній справі відсутні документи, які б підтверджували присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а також інвентаризаційна відомість не містить інформації про об`єкт. Державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, який фактично не існує на зазначеній земельній ділянці, що підтверджується відсутністю відповідних об`єктів на план-схемах та іншими документами.

У заяві про зміну предмета позову ОСОБА_1 обґрунтовує свою вимогу про визнання права власності на нежитлову будівлю літ. «Б» площею 118,1 кв.м. на основі таких аргументів.

26 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АТЕМ» був укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення № 11-10.26/2, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у власність нежитлове приміщення площею 118,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

21 липня 2017 року ТОВ «Прогрес ЖКГ» видало довідку про показники об`єкта нерухомого майна, в якій зазначено, що нежитлова будівля літ. «Б» має загальну площу 118,1 кв.м., побудована до 05 серпня 1992 року, не належить до самочинного будівництва і не потребує прийняття в експлуатацію.

21 липня 2017 року було виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , площею 118,1 кв.м.

13 серпня 2019 року було виготовлено ще один технічний паспорт на цей же об`єкт.

13 грудня 2019 року державним реєстратором Тригуб Є.О. було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «Б» площею 118,1 кв.м за ОСОБА_1

14 грудня 2018 року державним реєстратором Петришиним В.М. було проведено державну реєстрацію права власності на ту ж саму будівлю за ПрАТ «Марс», але під новою назвою літера «Л» загальною площею 128,1 кв.м. Це було зроблено на підставі виписки з інвентаризаційної відомості, яка не містила відповідної інформації. Лист КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 27 січня 2021 року підтверджує, що реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , будівля літера «Л», відсутня.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44627605 від 14 грудня 2018 року 17:14:44 (номер запису 29461343), прийняте державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним В.М., з одночасним припиненням права власності ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1), загальною площею 128,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Б», загальною площею 118,1 кв.м (виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами), за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Стягнуто з ПрАТ «Марс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 358 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Марс» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції, встановивши, що

право власності на об`єкт незавершеного будівництвом нежитлового приміщення (гаража) площею 118,1 кв.м. перейшло до позивача на підставі договору купівлі продажу № 11-10.26/2 незавершеного будівництвом нежитлового приміщення від 26 жовтня 2011 року,

відповідач не визнає право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Б» площею 118,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 ,

нежитлова будівля літера «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) знаходяться в межах земельної ділянки 3,8750 га, а не в межах земельної ділянки 0,1843 га, а отже не за кадастровим номером :79:013:0112,

дійшов висновку про те, що державна реєстрація права власності за відповідачем на нежитлову будівлю літера «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) порушує право позивача на оформлення речового права на земельну ділянку, яка необхідна для належного користування та утримання його нерухомого майна,

а також дійшов висновку про те, що те необхідність визнання права власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Б», загальною площею 118,1 кв.м (виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами), за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Марс» подало апеляційну скаргу, якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на незаконність рішення суду першої інстанції про скасування рішення про державну реєстрацію з одночасним припинення права власності ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1), загальною площею 128,1 кв.м за адресою: вул. Володимирська, 101, м. Київ

Вказує, що ПрАТ «Марс» з 01 листопада 1993 року є власником нежитлової будівлі літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1) (реєстр. № 000), 1990 року побудови, яка розташована на земельній ділянці площею 0,1843 га кадастровий № :79:013:0112, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація якого здійснена в установленому законом порядку 14 грудня 2018 року.

Проте суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, не правильно дослідив та оцінив докази, які містяться в матеріалах справи, та не врахував преюдиційні факти встановлені при розгляді судових справ №№ 752/16038/19, 752/5279/20, 752/24975/20 щодо права постійного користування ПрАТ «МАРС» земельною ділянкою загальною площею 0,1843 га кадастровий № :79:013:0112, яке виникло ще 15 вересня 1998 року, та щодо права власності ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна, розташований на цій земельній ділянці, а саме: нежитлова будівля літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1) (реєстр. № 000), право власності на який виникло ще 01 листопада 1993 року та зареєстроване в установленому законом порядку 14 грудня 2018 року.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення про задоволення позову.

Апелянт також посилається на незаконності прийняття судом першої інстанції заяви представника позивача про зміну предмету позову та подальшого розгляду справи з урахуванням заяви про зміну предмету позову

Вказує, що у заяві представника позивача про зміну предмета позову від 04 листопада 2022 року та заяві представника позивача про зміну предмета позову (нова редакція) від 24 листопада 2022 року одночасно змінено предмет та підстави позову, що суперечить положенням цивільного законодавства та практиці Великої Палати Верховного Суду та не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був повернути такі заяви про зміну предмета позову та розглядати раніше заявлену позовну вимогу, якщо б позивач не відмовився від позову.

Однак, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у справі № 752/22482/21 прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову до розгляду.

При цьому, судом першої інстанції взагалі залишено без уваги подане ПрАТ «Марс» заперечення проти заяви про зміну предмета позову № 137 від 13 грудня 2022 року.

В апеляційній скарзі зазначає щодо незаконності висновків суду першої інстанції про те, що реєстрація права власності ПрАТ «Марс» на нежитлову будівлю літ. «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) проведена з порушенням вимог законодавства та порушує право позивача на оформлення речового права на земельну ділянку площею 0,1843 га кадастровий номер :79:013:0112, а названа будівля взагалі знаходиться у межах іншої земельної ділянки 3,8750 га.

Скаржник наголошує, що ОСОБА_1 намагався ввести суд в оману стверджуючи, що на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року реєстр. № 3251, було придбано не лише нежитловий будинок площею 843,30 кв.м., а й ще один об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ. «Б» площею 118,1 кв.м.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на факт ненадання позивачем витребуваних оригіналів доказів та незаконності взяття копій таких доказів до уваги судом першої інстанції і встановлення на їх підставі наявності у позивача речового права стосовно нежитлової будівлі літ. «Б»

Стороною позивача без будь-яких пояснень не було надано суду першої інстанції витребувані оригінали доказів.

Скаржник вказує, що позивачем було надано суду першої інстанції пояснення, які створювали враження того, що витребувані судом документи начебто існують, але у позивача відсутня можливість надати оригінали документів та він не знає де вони знаходяться. При цьому, не було наведено жодної поважної причини не подання оригіналів витребуваних доказів.

Водночас, посилається на те, що ПрАТ «Марс» неодноразово ставило під сумнів достовірність поданих стороною позивача доказів та заявляло клопотання про витребування оригіналів доказів у позивача.

Крім цього, до суду першої інстанції було подано заяву ПрАТ «Марс» про те, що додані до справи документи є підробленими № 68 від 24 квітня 2024 року. Проте, така заява взагалі була залишена без уваги судом першої інстанції.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає на незаконне визнання судом першої інстанції належним та допустимим доказом копій договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення та акту приймання-передачі. При цьому, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції було витребувано у ОСОБА_1 оригінали документів: договір №11-10.26/2 купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення від 26 жовтня 2011 року; акт прийому-передачі до договору №11-10/26/2 купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення від 29 жовтня 2011 року; документи, що підтверджують оплату шляхом безготівкового перерахунку коштів за договором №11-10.26/2 купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення від 26 жовтня 2011 року.

Проте, представником позивача не було надано суду оригінали витребуваних доказів, а судом першої інстанції в порушення вимог процесуального закону було визнано копії документів належними та допустимими доказами.

А тому, договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення № 11-10.26/2 від 26 жовтня 2011 року не відповідає вимогам законодавства чинного на момент нібито укладення такого договору, оскільки не було проведено його державну реєстрацію та/чи нотаріальне посвідчення.

Вказує, що позивачем не надано суду: докази які б підтверджували речове право на земельну ділянку, на якій будувався об`єкт незавершеного будівництва; доказів, які б підтверджували надання права на виконання будівельних робіт; доказів, які б підтверджували технічну характеристику об`єкту незавершеного будівництва.

Також позивачем не надано суду жодних доказів набуття права власності на нібито придбаний ним об`єкт незавершеного будівництва відповідно до договору № 11-10.26/2 від 26 жовтня 2011 року та жодних доказів завершення будівництва такого об`єкта, введення його в експлуатацію та державну реєстрацію.

Апелянт вказує на незаконності залишення без оцінки судом першої інстанції доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- документи реєстраційних справ № 000, № 000 стосовно державної реєстрації нежитлової будівлі літ. «Б»

- подані представником позивача замість витребуваних судом оригіналів доказів та на підтвердження факту будівництва нежитлової будівлі літера «Б»

- докази подані відповідачем на спростування факту будівництва нежитлової будівлі літера «Б» та підтвердження підробки доказів, які містяться в матеріалах справи

У червні 2024 року до суду надійшла заява представника позивача, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правову допомогу у розмірі 76 000 грн.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Невмержицького С.І. про ухвалення додаткового рішення у справі.

Стягнуто з ПрАТ «Марс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 76 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки витрати є необхідними, неминучими, пов`язаними з розглядом справи, а їх розмір є пропорційним.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Марс» подало апеляційну скаргу, якій просить скасувати додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткове рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Скаржник зазначає, що позивачем ОСОБА_1 , у супереч вимогам процесуального законодавства, не було подано до Голосіївського районного суду міста Києва до завершення дебатів у справі № 752/22482/21 відповідну заяву із зазначенням поважних причин неможливості подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Додатково вказує на те, що у заяві представника ОСОБА_1 - адвоката Невмержицького С.І. про ухвалення додаткового рішення, також не викладено будь-якого обґрунтування поважних причин не подання відповідних доказів суду до закінчення судових дебатів у справі № 752/22482/21.

При цьому, до заяви про ухвалення додаткового рішення від 07 червня 2024 року додано: договір № 29/11/21 про надання правової допомоги від 29 жовтня 2021 року; додаткову угоду № 6 від 10 жовтня 2023 року до договору № 29/11/21 про надання правової допомоги від 07 грудня 2021 року до вказаного договору про надання правової допомоги.

Пунктом 2 додаткової угоди встановлено, що за домовленістю сторін, вартість професійної правничої допомоги (гонорар), що буде надаватися об`єднанням при розгляді Голосіївським районним судом міста Києва справи № 752/22482/21 складає 76 000 грн.

Згідно із пунктом 3 додаткової угоди сторони домовилися, що клієнт оплачує всю суму гонорару об`єднання, визначеного у пункті 2 цієї додаткової угоди протягом п`яти робочих днів, з дня отримання ним, як стороною у справі особисто або через представника, безпосередньо в суді, чи будь-яким іншим засобом зв`язку, повного тексту судового рішення у справі № 752/22482/21.

Наведене додатково підтверджує, що для сторони позивача не існувало жодних поважних причин не подання до завершення дебатів у справі № 752/22482/21 доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, оскільки додані до заяви про ухвалення додаткового рішення від 07 червня 2024 року були створені задовго до стадії дебатів у справі № 752/22482/21 та не потребували додаткового опрацювання, аналізу, виготовлення витягів з таких доказів, проведення додаткових підрахунків тощо.

А тому на думку апелянта, слід відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Невмержицького С.І. про ухвалення додаткового рішення.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Рівного Є.О. надійшли відзиви на апеляційні скарги, відповідно до яких просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Від ПрАТ «Марс» надійшли заперечення на відзиви.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі змісту пункту 2 частини 2, частиною 3 статті 49 ЦПК України вбачається, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ «Марс», де просив суд:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44627605 від 14 грудня 2018 року 17:14:44, (номер запису 29461343), прийняте державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним В.М., із одночасним припиненням права власності ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1), загальною площею 128,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 заявлено одну позовну вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію з одночасним припинення права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовував свою позовну вимогу щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (підстави позову) тим, що позивач є власником об`єктів нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року за реєстровим № 3251 з ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» (а.с. 9-11 т. 1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 вересня 2016 року, за позивачем 08 вересня 2016 року зареєстровано право власності на нежилий будинок реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею 843,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року за реєстровим № 3251, укладеного між ОСОБА_1 та TOB «РМ-ІНВЕСТ» (а.с.15,16 т. 1).

14 грудня 2018 року державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва Петришиним В.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 44627605 від 14 грудня 2018 року 17:14:44, (номер запису 29461343) права власності за ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ.»Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 загальною площею 128,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19 т. 1).

Як вбачається з відомостей ДРРП, підставою виникнення права власності зазначено: виписка з інвентаризаційної відомості до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу АТТВ «Марс» про склад об`єктів нерухомості, що ввійшли до статутного фонду АТВТ «Марс» станом на 01 листопада 1993 року, виданий 01 листопада 1993 року, видавник: Голова правління АТВТ «Марс» та заступник Голови ФДМУ.

Однак, зі змісту зазначеної виписки вбачається, що вона не містить жодної інформації стосовно нежитлової будівлі літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1) загальною площею 128,1 кв.м. При цьому, за інвентарним номером 005 зазначена «Прибудова до головного корпусу», в складі якої вказані: адмінбудинок, поз. 13, гаражі, поз. 14,19.

Водночас, на земельній ділянці з кадастровим номером :79:013:0112 відсутні будь-які об`єкти, що належать ПрАТ «Марс».

Водночас, як вбачається із наведених фактичних обставин жодних гаражів на земельній ділянці з кадастровим номером :79:013:0112 ПрАТ «Марс» не передавалось та у його власності не перебувало.

Позивач обґрунтовував свою позовну вимогу тим, що відповідач звернувся до державного реєстратора з метою здійснення незаконної державної реєстрації права власності, при цьому надавши останньому неправдиві відомості щодо права користування земельною ділянкою та права власності на вказаний об`єкт.

Таким чином, провівши оскаржувану реєстрацію, ПрАТ «Марс» фактично здійснило захоплення земельної ділянки площею 0,1843 га (кадастровий номер :79:013:0112), чим порушує права позивача, оскільки перешкоджає останньому належним чином користуватися будинком, оформити право оренди на необхідну для цього земельну ділянку та інше, що підтверджується, зокрема, численними зверненнями до різних органів та установ, судів тощо (а.с. 1-75 т. 1).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі №752/22482/21, розгляд справи ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09 лютого 2022 року о 10 год. 00 хв. (а.с. 79,80 т. 1).

Судове засідання 09 лютого 2022 року, 19 вересня 2022 року не відбулися, справу призначено на 07 листопада 2022 року.

07 листопада 2022 року позивач подав заяву про зміну предмета позову від 04 листопада 2022 року та ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року залишено без руху (а.с. 6-28,34,35 т. 2).

На усунення недоліків позивач подав заяву про зміну предмета позову в новій редакції від 28 листопада 2022 року (надалі по тексту - заява про зміну предмету позову) та ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року вказану заяву прийнято та ухвалено у подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с. 48-90, 99,100 т. 2).

У заяві позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову було заявлено дві позовні вимоги до ПрАТ «Марс»:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44627605 від 14 грудня 2018 року 17:14:44, (номер запису 29461343), прийняте державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва Петришиним В.M., із одночасним припиненням права власності ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею 128,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

визнати право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Б» реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею 118,1 кв.м (виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами), за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Таким чином, позивачем фактично заявлено ще одну позовну вимогу про визнання права власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна.

Змінені позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 жовтня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ATEM» (надалі по тексту - ТОВ «ATEM») було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення № 11-10.26/2, відповідно до якого позивачем ОСОБА_1 було отримано у власність нежитлове приміщення площею 118,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-14 т. 2).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 грудня 2019 року, за позивачем ОСОБА_1 13 грудня 2019 року зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «Б» (виробничий будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами)) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею 118,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Технічного паспорту б/н від 13 серпня 2019 року (а.с. 24,25 т. 2).

Однак, 14 грудня 2018 року державним реєстратором Петришиним В.М. було проведено державну реєстрацію права власності на вказану будівлю за ПрАТ «Марс» та вказано нову назву об`єкта - літера «Л», загальною площею 128,1 кв.м. (а.с. 26,27 т. 2).

Вказані реєстраційні дії були проведені на підставі виписки із інвентаризаційної відомості до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу АТВТ «Марс» про склад об`єктів нерухомості, що ввійшли до статутного фонду АТВТ «Марс», станом на 01 листопада 1993 року.

В рядку 12 цієї виписки вказано: «Прибудова до головного корпусу, м. Київ, вул. Володимирська,101, інвентарний номер 005 (адмінбудинок, поз. 13, гаражі позн.14,19)», що було взято за основу для державної реєстрації спірної нежитлової будівлі за ПрАТ «Марс».

Відповідно до Плану зовнішніх меж землекористування земельної ділянки по АДРЕСА_1 , який було надано ПрАТ «Марс» до КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», прибудова до Головного корпусу під інвентарним номером 005 знаходиться взагалі в іншому місці та на іншій земельній ділянці площею 3,8750 га.

Відповідачем було введено в оману державного реєстратора щодо місця розташування прибудови до головного корпусу під інвентарним номером 005, в результаті чого було здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «Л» за відповідачем, яка насправді є нежитловою будівлею літ. «Б» та належить на праві власності позивачу.

Оскільки, відповідачем не визнається право власності позивача на нежитлову будівлю літ. «Б», розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , а також відповідач намагається привласнити вказаний об`єкт шляхом проведення державної реєстрації права власності за собою, існує необхідність у визнанні права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за позивачем.

Частиною 3 статті 49 ЦПК України визначено, що позивач до закінчення підготовчого засідання має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позовних вимог про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «Б», загальною площею 118,1 кв.м (виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами), за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), первинно подана до суду позовна заява не містила.

Отже, позивачем змінено предмет позову шляхом доповнення позовних вимог: про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем із одночасним припиненням права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна, - новою позовною вимогою: про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна за позивачем.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову.

Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у разі надходження до суду однієї із зазначених заяв останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого позову (ще одного позову), чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстави позову.

Виходячи зі змісту первісно поданої позовної заяви та заяви позивача про зміну предмета позову, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем одночасно зі зміною предмету позову змінено і підстави позову з огляду на таке.

Пред`являючи до відповідача позовну вимогу про скасування рішення від 14 грудня 2018 року про державну реєстрацію права власності ПрАТ «Марс» на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1), загальною площею 128,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 із одночасним припиненням права власності ПрАТ «Марс» на вказаний об`єкт нерухомого майна, як такого, що порушує права позивача:

у первісно поданій позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказував, що він є власником об`єкту нерухомості - нежилого будинку, загальною площею 843,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року за реєстровим № 3251, укладеного між ОСОБА_1 та TOB «РМ-ІНВЕСТ», право власності на яке (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) зареєстровано за позивачем 08 вересня 2016 року на підставі вказаного договору;

у заяві про зміну предмета позову позивач ОСОБА_1 вказував, що він є власником об`єкту нерухомості - нежитлової будівлі літ. «Б» (виробничий будинок з господарськими (допоміжними будівлями та спорудами)) загальною площею 118,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення № 11-10.26/2 від 26 жовтня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та TOB «ATEM», право власності на яке (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) зареєстровано за позивачем 13 грудня 2019 року на підставі Технічного паспорту б/н від 13 серпня 2019 року;

Підсумовуючи, апеляційний суд встановив, що позивач ОСОБА_1 при викладенні підстав позовної вимоги про скасування рішення від 14 грудня 2018 року про державну реєстрацію права власності ПрАТ «Марс» як такого, що порушує його право, - у заяві про зміну предмета позову по суті змінив підстави позову, оскільки зазначив, що позивач є власником іншого об`єкту нерухомості, а саме: з іншою площею, іншим реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна, іншими правовими підставами набуття права власності та іншою датою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Крім того, апеляційний суд встановив, що позивачем ОСОБА_1 також змінено підстави подання позову в частині того яке право позивача порушене відповідачем та в чому полягає порушення відповідачем прав позивача, а саме:

у первісно поданій позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач звернувся до державного реєстратора з метою здійснення незаконної державної реєстрації права власності, при цьому надавши останньому неправдиві відомості щодо права користування земельною ділянкою та права власності на вказаний об`єкт. Провівши оскаржувану реєстрацію, ПрАТ «Марс» фактично здійснило захоплення земельної ділянки площею 0,1843 га, чим порушило права позивача, оскільки перешкоджає останньому належним чином користуватися нежилим будинком, загальною площею 843,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), оформити право оренди на необхідну для цього земельну ділянку та інше;

у заяві про зміну предмета позову позивач посилався на те, що відповідач ввів в оману державного реєстратора щодо місця розташування «Прибудови до головного корпусу» під інвентарним номером 005, оскільки вона знаходиться не на земельній ділянці площею 0,1843, а взагалі в іншому місці та на іншій ділянці площею 3,8750 га, в результаті чого було здійснено державну реєстрацію права власності ПрАТ «Марс» на нежитлову будівлю літера «Л», яка насправді є нежитловою будівлею літера «Б» та належить на праві власності ОСОБА_1 .

А також, у заяві про зміну предмета позову позивач посилався на те, що відповідачем не визнається право власності позивача на нежитлову будівлю літ. «Б», розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , а також намагається привласнити вказаний об`єкт шляхом проведення права власності за собою, існує необхідність у визнанні права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за позивачем.

Отже, в процесі розгляду справи позивач одночасно змінив предмет і підстави позову, на що суд першої інстанції уваги не звернув та розглянув позов з урахуванням заяви про зміну предмета позову, чим допустив порушення норм процесуального права, що фактично призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у своїх постановах викладено наступні правові висновки щодо зміни предмета і підстав позову:

постанова ВП ВС від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (пункт 7.42.);

постанова ВП ВС від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (пункт 70).

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога. При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (пункт 71);

постанова ВП ВС від 27 жовтня 2022 року у справі № 9901/496/21. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмета або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову, є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Отже, одночасна зміна предмета та підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

У свою чергу, наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову, є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову.

Встановивши за наслідками апеляційного розгляду ту обставину, що суд першої інстанції не мав права приймати до розгляду та відповідно розглядати позов з урахуванням заяви про зміну предмета позову, оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим, оскільки воно ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права слугує підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням за наслідками розгляду первісно поданої позовної заяви нового судового рішення, під час ухвалення якого, колегія апеляційного суду вирішуватиме такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2016 року між ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу нежитлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., за реєстровим № 321 (а.с. 9-11 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1. цього договору продавець (ТОВ «РМ-ІНВЕСТ») передає у власність (продає), а покупець ( ОСОБА_1 ) приймає у власність (купує) нежитловий будинок загальною площею 843,30 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з кодом земельної ділянки 900:13:0028.

Нежитловий будинок, що відчужується, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабік С.В. 26 квітня 2012 року за реєстровим № 1039 (пункт 1.2. цього договору).

Відповідно до пункту 3.2. цього договору право власності на нежилий будинок у покупця виникає з моменту державної реєстрації права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

08 вересня 2016 року підписано акт прийому-передачі між ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , відповідно до якого продавець передає, а покупець приймає нежилий будинок загальною площею 843,30 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний акт засвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. (а.с. 12,13 т. 1).

Таким чином, змісту вказаного договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі вбачається, що позивач придбав нежилий будинок загальною площею 843,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 вересня 2016 року, за позивачем 08 вересня 2016 року зареєстровано право власності на нежилий будинок реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею 843,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року за реєстровим № 3251, укладеного між ОСОБА_1 та TOB «РМ-ІНВЕСТ» (а.с.15,16 т. 1).

Отже, апеляційним судом встановлено, що за цим договором купівлі-продажу позивачем не було придбано інших об`єктів нерухомості ніж нежилий будинок загальною площею 843,3 кв.м. та право власності за позивачем на інші об`єкти нерухомості у 2016 році зареєстровано не було.

Згідно з частиною 1 статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування (частина 2 статті 377 ЦК України).

За частиною 1 статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Правові підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені статтею 141 ЗК України, згідно з п. «е» якої, право користування земельною ділянкою припиняється, зокрема, у разі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на цій земельній ділянці.

Підсумовуючи, за змістом статей 120, 141 ЗК України, законодавець встановив імперативний припис щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду та передбачив відповідну підставу для припинення права користування земельною ділянкою у випадку набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

При цьому договір, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, має містити таку істотну умову, як кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку із набуттям права власності на ці об`єкти. Укладенню ж договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, передує виділення цієї частини землі в окрему земельну ділянку (абз. 1,2 частини 6 статті 120 ЗК України).

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 127/10011/18 викладено такі висновки:

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За змістом статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин 3,4 статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно із частиною 10 статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Стаття 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Згідно з частинами 1,4 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Абзацами 1,2 частини 6 статті 120 ЗК України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд, встановивши, що у договорі купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року зазначено лише код земельної ділянки 90:013:0028, враховуючи абз. 1,2 частини 6 статті 120 ЗК України, дійшов висновку, що позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу виділення попередньому власнику нежитлового будинку ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» земельної ділянки в користування та державної реєстрації такого речового права земельну ділянку, в тому числі і з кодом земельної ділянки 900:13:0028.

А також, дослідивши зміст рішення Київської міської ради від № 754/6141 від 14 липня 2011 року, апеляційний суд встановив, що рішення не містить будь-якого коду земельної ділянки чи кадастрового номеру земельної ділянки, яку передано TOB «Aтем», оскільки відповідно до підпункту 3.2. цього рішення TOB «Aтем» повинно було у місячний термін звернутися із клопотанням до ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) щодо організації робіт по винесенню меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) та виготовленню документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, тобто мало відбутися формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Будь-яких належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення таких дій і формування цієї земельної ділянки у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що набутий 08 вересня 2016 року позивачем на підставі договору купівлі-продажу нежилий будинок загальною площею 843,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 розташований в межах відокремленої земельної ділянки площею 0,1843 га, кадастровий номер :79:013:0112, що утворилась внаслідок внесення змін на підставі п.п. 15.3 рішення Київської міської ради № 209/1186 від 01 березня 2001 року до державного акту на право постійного користування землею АТВТ «Марс» від 15 вересня 1998 року № 79-4-00018.

З огляду на викладене, апеляційний суд встановив, що матеріали справи не містять жодного належного і допустимого доказу виділення в встановленому законом порядку в користування та державної реєстрації речового права попередніх власників адміністративної будівлі по АДРЕСА_2 чи ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» на земельну ділянку кадастровий номер 79:013:0028, площею 0,1450 га або на земельну ділянку кадастровий номер :79:013:0112, площею 0,1843 га.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що при укладенні договору купівлі-продажу нежилого будинку від 08 вересня 2016 року до нового власника нежилого будинку загальною площею 843,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не перейшло право користування земельною ділянкою кадастровий номер :79:013:0112 площею 0,1843 чи частиною цієї ділянки, оскільки попередній власник будинку на момент укладення договору купівлі-продажу від 08 вересня 2016 року не мав належно оформленого речового права цю земельну ділянку.

Аналогічні обставини встановлено постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 752/16038/19 та рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/5279/20 від 05 жовтня 2023 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 752/16038/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про

визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею № 79-4-00018 від 15 вересня 1998 року, який був виданий Акціонерному товариству відкритого типу «Марс» на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1354 від 26 червня 1998 року,

оскільки встановлено відповідність чинному законодавству та дійсність Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 003941 від 15 вересня 1998 року і право постійного користування ПрАТ «Марс» земельною ділянкою площею 0,1843 га кадастровий № :79:013:0112 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96394652).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/5279/20 від 05 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Марс» про:

визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта державної реєстрації Петришина В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:43649041 від 24 жовтня 2018 року, номер запису 28515112, права постійного користування на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер :79:013:0112 за ПрАТ «Марс»;

припинення права постійного користування ПрАТ «Марс» на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер :79:013:0112;

визнання за ним права на оформлення в користування земельної ділянки площею 0,1843 га, кадастровий номер :79:013:0112, наданої для експлуатації та обслуговування нежилого будинку АДРЕСА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що в ході судового розгляду не було встановлено порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при здійсненні державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку площею 0,1843 га, кадастровий номер :79:013:0112 за ПрАТ «Марс», оскільки таке право було зареєстровано уповноваженою особою, на підставі державного акту про право користування земельною ділянкою, який був чинний і відповідно посвідчував право ПрАТ «Марс», який є правонаступником АТВТ «Марс», на зазначену земельну ділянку.

Отже, державний акт на право постійного користування землею № 79-4-00018 від 15 вересня 1998 року, який був виданий Акціонерному товариству відкритого типу «Марс» та право постійного користування ПрАТ «Марс» земельною ділянкою площею 0,1843 га, кадастровий номер :79:013:0112 оспорювалися позивачем ОСОБА_1 та за наслідками судового розгляду встановлено відсутність підстав для визнання недійсним державного акту та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права постійного користування ПрАТ «Марс» земельною ділянкою.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, оскільки у справах № 752/16038/19 та № 752/5279/20 брали участь ОСОБА_1 та ПрАТ «Марс», то обставини встановлені судовими рішеннями не доказуються при розгляді цієї справи, де також беруть участь ОСОБА_1 та ПрАТ «Марс».

З огляду на встановлене, доводи позовної заяви ОСОБА_1 про те, що ПрАТ «Марс», звернувшись до державного реєстратора, надало останньому неправдиві відомості щодо права ПрАТ «Марс» на користування земельною ділянкою та фактично ПрАТ «Марс» здійснило захоплення земельної ділянки та порушило право позивача оформити право оренди на необхідну для цього земельну ділянку, - спростовуються обставинами, встановленими судовими рішеннями у справах № 752/16038/19 та № 752/5279/20, які набрали законної сили.

В подальшому як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2017 року ТОВ «Прогрес ЖКГ» для замовника ОСОБА_1 складено довідку про показники об`єкта нерухомого майна від 21 липня 2017 року, де ТОВ «Прогрес ЖКГ» повідомляє, що відповідно до проведеної технічної інвентаризації від 21 липня 2017 року нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_2 та «Б» загальною площею 961,4 кв.м. мають такі показники:

нежитлова будівля літера «А» - загальна площа: 843,3 кв.м.;

нежитлова будівля літера «Б» - загальна площа: 118,1 кв.м.

Згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, нежитлова будівля літера «Б» побудована до 05 серпня 1992 року до категорії самочинного будівництва не належить і не потребує прийняття в експлуатацію. Крім того ТОВ «Прогрес ЖКГ» повідомило, що літера «А» та літера «Б» знаходиться на одній земельній ділянці загальною площею 0,145 га код земельної ділянки 90:013:0028 (а.с. 15, 145 зворот т. 2).

28 липня 2017 року державним реєстратором комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» м. Києва Кучмою Л.В. на підставі рішення № 36367797 проведена державна реєстрація змін до розділу на нежилий будинок, а саме, до його складових частин додано нежитлову будівлю літери «Б», що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначене рішення прийняте державним реєстратором за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , до якої додано сканкопії:

договору купівлі-продажу нежилого будинку, укладеного між ТОВ «РМ-ІНВЕСТ» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. 08 вересня 2016 року за реєстровим номером 3251;

технічного паспорту на нежитлову будівлю літери «Б», виготовленого ТОВ «Прогрес ЖКГ» 21 липня 2017 року;

довідки ТОВ «Прогрес ЖКГ» від 21 липня 2017 року (а.с. 128-154 т. 2).

17 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :79:013:0112, площею 1842,9 кв.м., цільове призначення - для реконструкції та обслуговування адміністративного будинку з апартаментами, що зареєстровано Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 17 травня 2018 року

19 червня 2018 року ОСОБА_1 подано до Київської міської ради повідомлення в порядку статті 123 ЗК України про замовлення розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції та обслуговування адміністративного будинку з апартаментами на АДРЕСА_2

14 грудня 2018 року відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 липня 2020 року, за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літера «Л» (гаражі НОМЕР_1), об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею 128,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі виписки з інвентаризаційної відомості до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу АТТВ «Марс» про склад об`єктів нерухомості, що ввійшли до статутного фонду АТВТ «Марс» станом на 01 листопада 1993 року серія та номер: виданий 01 листопада 1993 року, видавник: Голова правління АТВТ «Марс» та Заступник Голови Фонду.

Підставою для внесення запису слугувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44627605 від 14 грудня 2018 року 17:14:44, Петришин В.М., Філія комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» місто Києва, м. Київ (а.с.19 т. 1).

Матеріали справи містять докази реєстраційного підтвердження права постійного користування ПрАТ «МАРС» земельною ділянкою кадастровий номер: :79:013:0112 за адресою: АДРЕСА_1 .

З наявної у матеріалах справи виписки з інвентаризаційної відомості до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу АТВТ «Марс» про склад об`єктів нерухомості, що ввійшли до статутного фонду АТВТ «Марс», станом на 01 листопада 1993 року, у рядку 12 зазначено: прибудова до головного корпусу; адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 101; інвентарний номер: 005; склад об`єктів: адмінбудинок поз. 13, гаражі позн. 14,19 (а.с. 39,40 т. 1).

На плані зовнішніх меж землекористування зображено будівлі, які розташовуються на земельній ділянці, площею 3,8750 га, кадастровий №:79:013:0011. Серед цих будівель є об`єкт нерухомості «Адмінбудинок, поз. 13», який входить до складу об`єктів нерухомості під назвою « Прибудова до головного корпусу , м. Київ, вул. Володимирська, 101, інвентарний номер 005».

Об`єкти нерухомості «гаражі позн. 14» та «гаражі позн. 19» також входять до складу об`єктів нерухомості під назвою « Прибудова до головного корпусу , м. Київ, вул. Володимирська, 101, інвентарний номер 005» розташовуються на земельній ділянці, площею 0,1843 га, кадастровий №:79:013:0112 (а.с.42,43 т. 1).

З огляду на встановлене, станом на 14 грудня 2018 року, тобто на день державної реєстрації за відповідачем права власності на нежитлову будівлю літера «Л» (гаражі НОМЕР_1), загальною площею 128,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у позивача було відсутнє речове право на земельну ділянку і позивач лише звернувся за розробленням документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції та обслуговування адміністративного будинку з апартаментами на АДРЕСА_2 .

13 серпня 2019 року ТОВ «Прогрес ЖКГ» складено висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна №130819-5 від 13 серпня 2019 року, відповідно до якого за технічними показниками нежитлова будівля літери «Б» може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна.

Склад новоутворених об`єктів та їх адреси:

АДРЕСА_2

нежитлова будівля літера «А» - загальна площа: 843,3 кв.м. (власник ОСОБА_1 );

АДРЕСА_2

нежитлова будівля літера «Б» - загальна площа: 118,1 кв.м. (власник ОСОБА_1 ) (а.с. 131 т. 2).

17 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. на підставі рішення № 50270850 проведена державна реєстрація змін до розділу на нежилий будинок, а саме, із його складових частин видалено нежитлову будівлю літери «Б», а також проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 з відкриттям окремого розділу на нежитлову будівлю літери «Б» з перенесенням записів про іпотеку та заборону, а також арешту, зареєстрованих щодо нежилої будівлі. В результаті цих дій із Реєстру вилучений запис про право власності ОСОБА_1 на складову частину нерухомого майна - нежитлову будівлю «Б» площею 118,1 кв.м. та внесений запис про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літери «Б», виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами.

Рішення прийняте приватним нотаріусом за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , до якої додано сканкопії:

висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна №130819-5 від 13 серпня 2019 року;

технічного паспорту на нежитлову будівлю літери «Б», виготовленого ТОВ «Прогрес ЖКГ» 13 серпня 2019 року (а.с. 135-138 т. 1, а.с. 128-154 т. 2).

13 травня 2020 року наказом Міністерства юстиції України №1642/5 від 13 травня 2020 року скаргу ПрАТ «Марс» задоволено у повному обсязі.

Скасовано рішення від 28 липня 2017 року № 36367797, прийняте державним реєстратором державним реєстратором комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» м. Києва Кучмою Л.В.

Скасовано рішення від 17 грудня 2019 року № 50270850, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. (а.с. 135-155 т. 2).

Колегією Міністерства юстиції України встановлено, що державний реєстратор комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» м. Києва Кучма Л.В. прийняла рішення та зареєструвала зміни щодо нежилого будинку, додавши його складову частину - нежитлову будівлю літери «Б» без документа, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на неї.

До заяви, поданої державному реєстратору, ОСОБА_1 не додано сканкопій:

документа, що відповідно до законодавства підтверджує набуття ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю літери «Б»;

або документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

або документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташована нежитлова будівля літери «Б», у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги та виписки з погосподарської книги, наданої виконавчим органом міської ради або відповідною архівною установою.

При цьому, заявником ОСОБА_1 до вищевказаної заяви не додано документів (довідок) з інформацією від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на нерухоме майно до 01 січня 2013 року.

Колегією Міністерства юстиції України встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. прийнято рішення та зареєстровано зміни щодо нежилого будинку, видаливши відомості про його складову частину - нежитлову будівлю літери «Б», а також зареєструвала право власності, виділивши її в окремий об`єкт без документа, що підтверджує присвоєння йому окремої адреси.

До заяви, поданої приватному нотаріусу, ОСОБА_1 не додано сканкопій документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

У червні 2020 року ПрАТ «Марс» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просило суд заборонити ОСОБА_1 , Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, Київській міській раді, ТОВ «Стафед» вчиняти певні дії.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва у справі 752/11031/20 від 12 червня 2020 року заборонено ОСОБА_1 , Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, Київській міській раді, ТОВ «Стафед» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відведення та/або оформлення права користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :79:013:0112 площею 0,1843 га (зокрема, але не виключно заборонити подавати, змінювати, погоджувати і затверджувати згідно з статтею 1861 ЗК України проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки).

Згідно з даними Єдиного Державного реєстру судових рішень вказана ухвала Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/11031/20 від 12 червня 2020 року станом на дату звернення з цим позовом 09 вересня 2021 року не скасована (ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року https://reyestr.court.gov.ua/Review/112334160).

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, оскільки у справі №752/11031/20 брали участь ОСОБА_1 та ПрАТ «Марс», то обставини встановлені ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва у справі 752/11031/20 від 12 червня 2020 року не доказуються при розгляді цієї справи, де беруть участь ОСОБА_1 та ПрАТ «Марс».

Згідно з витягу з протоколу №2/4 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань архітектури, містобудування та земельних відносин від 17 лютого 2021 року вбачається, що постійна комісія Київської міської ради вирішила підтримати зауваження, викладені у правовому висновку управління правового забезпечення діяльності Київської міської ради від 22 вересня 2020 року №08/230-1620 та відхилити проект рішення Київської міської ради «Про передачу громадянину ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих будівель і споруд на АДРЕСА_2 » (а.с. 133,134 т. 1).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту.

Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20).

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Апеляційний суд встановив, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження порушення його прав здійсненою державною реєстрацією права власності на нежитлову будівлю літера «Л» (гаражі НОМЕР_1), об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 128,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 за відповідачем.

Оскільки відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у позові, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в позові без дослідження підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 грудня 2018 року на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «Л» (гаражі НОМЕР_1), загальною площею 128,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з скасуванням рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року про задоволення позовних вимог та ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та припинення права власності, - підлягає задоволенню апеляційна скарга на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року слід скасувати, а у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Невмержицького С.І. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат - слід відмовити.

Щодо судових витрат на сплату судового збору.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на це слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Марс» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15 399 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Марс» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Марс», третя особа державний реєстратор Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Петришин Василь Михайлович про скасування державної реєстрації та припинення права власності.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року скасувати.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Невмержицького Сергія Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Марс» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15 399 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 30 червня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська