Справа № 132/1110/25
Ухвала

Іменем України

11 червня 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

06.06.2025 позивачем ОСОБА_1 до суду була подана заява про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідачки ОСОБА_2 у розмірі 750000 грн, які виплачуються ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді одноразової грошової допомоги.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом третім частини першої ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Зі змісту ч. 4 ст. 150 ЦПК України вбачається, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

У той же час, до заяви про забезпечення позов заявником не додано жодних матеріалів та доказів, що підтверджують необхідність застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 .

Так, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які виплачуються ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді одноразової грошової допомоги, позивач не надав доказів, які б підтверджували відомості про рахунки якими володіє відповідач, статус цих рахунків, для уникнення накладення арешту на заробітну плату, пенсію, тощо..., відомості про те, що станом на час подання та розгляду заяви про забезпечення позову в суді рахунки на ім`я ОСОБА_2 дійсно належить відповідачу, інформацію про суми розміщених на них грошових коштів, місце і умови їх розміщення.

Не зазначення стороною позивача чіткої інформації про конкретні рахунки, що належать відповідачу, та у яких саме банківських установах, не дозволяє визначити на яких саме рахунках знаходяться кошти, на які заявник просить накласти арешт, та не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачу.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки власнику обмежується можливість розпоряджатися та використовувати належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Накладення арешту на грошові кошти є втручанням у право власника на мирне володіння майном.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, а відтак у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також, суд зазначає, що відмова у забезпеченні позову не позбавляє права учаснику справи повторно заявити клопотання про забезпечення позову, у тому числі і іншим способом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 258-260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Павленко