Справа № 199/3682/24
Провадження № 2/202/666/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Індустріальний районний міста Дніпра

в складі:судді-Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Десятерика Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра суду з цим позовом.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 14.05.2024 року дану справу направлено за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпра.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 13.06.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 22.08.2009 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, котрий розірваний рішенням Індустріального районного суду м.Дніпра 22.08.2022 року. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначив, що наразі діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні; його колишня дружина ОСОБА_2 виїхала за кордон. Тому просив визначити місце проживання двох неповнолітніх дітей з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив задовольнити, зазначивши, що вони з відповідачкою дійшли згоди про те, що їхні діти будуть жити з ним, але він бажає, щоб про визначення місця проживання дітей було ухвалено рішення суду.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. На адресу суду поверталися поштові конверти з позначками «за закінченням терміну зберігання».

Представник третьої особи Управління служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, направлено клопотання про розгляд справи без участі їх представника. 22.10.2024 року направив на адресу суду висновок органу опіки і піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, в котрому зазначено про недоцільність визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком. У висновку також зазначено, що питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до частини 3 ст. 160 СК України визначається нею самою як дитиною, яка досягла чотирнадцяти років.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2009, котрий між ними розірваний рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 22.08.2022 року.

У шлюбі у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що наразі діти проживають з батьком за адресою АДРЕСА_1 , про що, як зазначив позивач, сторони дійшли згоди.

Зі слів позивача, ОСОБА_2 перебуває за кордоном.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 21.10.2024 №5/5-541, зазначено про недоцільність визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком. У висновку також зазначено, що питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до частини 3 ст. 160 СК України визначається нею самою як дитиною, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з вимогами статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За положеннями частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них проживатиме малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини 5 статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Як встановлено під час розгляду справи, сторони дійшли згоди щодо проживання дітей із батьком.

Отже, з наведеного вище, як і з матеріалів справи, вбачається відсутність спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, оскільки батьки самостійно узгодили їх місце проживання.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України, особа має право звернутися до суду, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються.

Як встановлено під час розгляду справи, неповнолітні діти сторін після припинення шлюбних відносин між останніми проживали і продовжують проживати разом з батьком ОСОБА_1 , при цьому відповідачка не вимагає зміни їх місця проживання.

Таким чином, позивачем не доведено, що на час звернення до суду порушені його права як батька дітей.

Крім того, неповнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла чотирнадцятирічного віку. Тому відповідно до положень частини 3 ст. 160 СК України, вона має право самостійно визначати місця проживання нею з одним із батьків.

У відповідності до положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей щодо наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей із батьком, тому втручання держави у визначення місця проживання дитини у конкретній сімейній ситуації не є в інтересах малолітньої дитини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Відмовляючи позивачеві у задоволені позову, судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4,5,10,12,13,81, 259,263- 265,268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2 , третя особа Управління служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя- Бєльченко Л.А.