Справа № 739/1065/24
Провадження № 2/739/84/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Головня І.І.,

представника позивачки адвоката Костюченка В.К.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивачки адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями,- В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Костюченка В.К., звернулась до суду із позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, в якому просить визнати за нею право власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 з 1988 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В 1988 році в даний будинок вселив її брат ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивачка прийняла його спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Незважаючи на прийняття спадщини, позивачка позбавлена можливості оформити право власності на будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, але її інтереси в суді представляє адвокат Костюченко В.К., який позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області Петренко І.М. у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву з проханням провести судовий розгляд без представника відповідача так як міська рада позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Згідно копії виписки із погосподарської книги б/н Горбівської сільської ради народних депутатів на 1991-1995, власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 . Номер об`єкта ПГО 377 (по земельнокадастровій книзі №47) в погосподарській книзі обліку б/н відкритий на ОСОБА_2 . Суспільна група господарства на 01.01.1991 р.- 01.01.1992 р. робітничий двір. В будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова двору; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , племінниця; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , племінник (а.с.7).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований будинок літера «А1-1», 1919 року забудови, загальною площею 54,9 м.кв., житловою площею 28,4 м.кв., до складу якого входять: тамбур, номер приміщення «І», площею 6,1 м.кв., кухня номер приміщення «1-1», площею 20,4 м.кв., кімната, номер приміщення «2-1», площею 28,4 та господарські будівлі - сарай літера «Б», площею 30,0 м.кв., сарай літера «В», площею 46,0 м.кв.; погріб літера «Г», площею 12,9 м.кв. (а.с.11-15).

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Араповичі Новгород-Сіверського району, Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12.09.1980 року та згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 , їх батьками були: ОСОБА_7 батько, ОСОБА_8 мати. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » на прізвище чоловіка - « ОСОБА_10 » (а.с.22-23, 24, 25).

Згідно ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином випискою із погосподарської книги б/н Горбівської сільської ради народних депутатів на 1991-1995, підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1919 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з довідки №84 старости Горбівського старостинського округу Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_2 .

Згідно копії повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Новгород-Сіверською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітній книзі обліку спадкових справ Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори за період з грудня 2001 року по грудень 2010 року.

Отже, після смерті ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 530, 548, 549 ЦК УРСР, спадщина до складу якої входить також право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до його рідної сестри ОСОБА_1 . При цьому судом не встановлено інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців першої, які б належним чином прийняли спадщину ОСОБА_2 .

Як постає з позовної заяви позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що позивачка набула право власності на житловий будинок, який належав її рідному брату ОСОБА_2 і після його смерті був успадкований позивачкою, однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивачки, визнавши за нею у порядку спадкування за законом право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню.

Стосовно господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки господарські будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 186, 392 ЦК України, ст.ст. 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивачки адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 право приватної власності, у порядку спадкування за законом, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами відповідно до технічного паспорту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будинок літера «А1-1», 1919 року забудови, загальною площею 54,9 м.кв., житловою площею 28,4 м.кв., до складу якого входять: тамбур, номер приміщення «І», площею 6,1 м.кв., кухня номер приміщення «1-1», площею 20,4 м.кв., кімната, номер приміщення «2-1», площею 28,4 та господарські будівлі - сарай літера «Б», площею 30,0 м.кв., сарай літера «В», площею 46,0 м.кв.; погріб літера «Г», площею 12,9 м.кв.. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура