УХВАЛА

21 червня 2025року

м. Київ

справа № 487/8728/23

провадження № 61-7010ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього за період з січня 2019 року по жовтень 2023 року включно суми боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 34 037,71 грн, з урахуванням втрат від інфляції на суму 2 116,53 грн та трьох відсотків річних у розмірі 951,71 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2024 року позов ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» 34 037,71 грн заборгованості за спожиту теплову енергію, 2 116,53 грн втрат від інфляції та 951,71 грн 3% річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У червні 2024 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він не був обізнаним про розгляд справи та ухвалення рішення, а тому не зміг довести необґрунтованості обставин, зазначених позивачем у позові.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 3 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 липня 2024 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 жовтня 2024 року позов ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» 34 037,71 грн заборгованості за спожиту теплову енергію, 2 116,53 грн втрат від інфляції та 951,71 грн 3% річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення сум - задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» 34 037,71 грн заборгованості за послуги з теплопостачання та абонентської плати, 2 116,53 грн втрат від інфляції та 951,71 грн - 3% річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

29 травня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року, з подальшим направленням справи на новий розгляд.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову становить 37 105,95 грн, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн), а тому судові рішення у справі не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, зокрема якщо касаційна скарга становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, посилаючись на те, що виконання постанови апеляційного суду, яка ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, призведе до незаконного та несправедливого втручання у право власності на належні відповідачу грошові кошти. Зазначає, що заявник є особою похилого віку (69 років), при цьому продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, а необґрунтовано, незаконно та несправедливо стягнена сума грошових коштів для ОСОБА_1 є достатньо значущою. Незаконним та несправедливим рішенням суду підривається віра суспільства у дотримання державного принципу верховенства права, забезпечення державою права на справедливий суд, дотримання державою євроінтеграційного курсу та забезпечення непорушності права приватної власності. З огляду на те, що незаконне рішення апеляційного суду посягає на таке фундаментальне право, як право приватної власності, справа для заявника має виняткове значення.

Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому ця справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення саме цієї справи для відповідача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням і, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для відповідача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 487/8728/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко