Провадження №2/359/750/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння та земельної ділянки спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в цих об`єктах нерухомого майна,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та обґрунтовувала його тим, що 28 жовтня 1989 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . У 2000 році відповідач придбав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , у 2008 році ОСОБА_3 приватизував земельну ділянку площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташовану за вказаною адресою. 7 липня 2022 року шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Вказані об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю сторін. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, позивач має право на виділення в її власність 1/2 частки в домоволодінні та в земельній ділянці, на якій воно розташовується.

Тому ОСОБА_1 просить визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташовані по АДРЕСА_1 , а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частку в цих об`єктах нерухомого майна.

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2024 року (а.с.36) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 жовтня 2024 року (а.с.41-42) позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2024 року (а.с.56) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 грудня 2024 року (а.с.70-71) було закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано у КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» копію інвентаризаційної справи на домоволодіння по АДРЕСА_1 та копії всіх документів, що стосуються вказаного об`єкта нерухомого майна.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 лютого 2025 року (а.с.102-103) було відмовлено у задоволенні заяви сторін про затвердження мирової угоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

ОСОБА_3 не визнає позов та заперечує проти його задоволення.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28 жовтня 1989 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.18).

14 березня 2000 року ОСОБА_3 придбав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14 березня 2000 року (а.с.91).

21 січня 2008 року ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №944663 від 21 січня 2008 року (а.с.9-10).

7 липня 2022 року шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 9 липня 2022 року (а.с.19).

З відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1498810, №1498888 від 20 червня 2025 року (а.с.121-122, 125-126) вбачається, що 23 травня 2025 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1 ; 6 червня 2025 року - право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за вказаною адресою.

Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Згідно з п. «а» ч.2 ст.89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Встановлено, що земельна ділянка площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташовані по АДРЕСА_1 придбані ОСОБА_3 під час шлюбу з позивачем.

Відповідач не подав жодного доказу на підтвердження того, що він придбав вказане домоволодіння за його особисті грошові кошти. В такому випадку у сторін виникло право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Оскільки домоволодіння розташовується на приватизованій відповідачем земельній ділянці, на підставі п. «а» ч.2 ст.89, ч.1 ст.120 ЗК України у сторін виникло право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташовану за вказаною адресою.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження підстав для відхилення від засади рівності часток у вказаних об`єктах нерухомого майна.

З огляду на це суд висновує про те, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташовані по АДРЕСА_1 . Крім того, в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю сторін, за ОСОБА_1 належить визнати право власності на 1/2 частку в цих об`єктах нерухомого майна.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 сплатила судовий збір в загальному розмірі 6487 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 21 вересня 2024 року та 8 жовтня 2024 року (а.с.8, 50). Пред`явлений позов задоволений повністю.

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 6487 гривень 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння та земельної ділянки спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в цих об`єктах нерухомого майна задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташовані по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,1536 га з кадастровим номером :01:008:0012 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташованій по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6487 гривень 20 копійок.

Повний текст рішення судускладений 30 червня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта