Провадження № 2/344/1186/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі судового засідання - Ласки І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Угринівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

07 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Угринівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що відповідач по справі, ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . Під час спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який доводиться позивачу похресником.

Відповідач залишив сім`ю, коли ОСОБА_5 виповнився лише рік. Про хлопчика піклувалась та дбала його мати, ОСОБА_4 , проте вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті матері дитині виповнилося 6 років. Батько абсолютно не цікавився сином, не турбувався як останній переживає втрату матері. З часу смерті матері дитина залишилась проживати з бабусею, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (матір`ю батька), інших родичів, які б виявили бажання допомагати з дитиною не було. Разом з тим дитиною, без юридичного оформлення на те, піклувалася бабуся по батьковій лінії, а також, позивач, хресний батько хлопчика.

У телефонному режимі зі своєю матір`ю, бабусею хлопчика, батько ОСОБА_3 повідомив, що не планує повертатися на територію України і не бажає приймати участь у вихованні дитини.

ОСОБА_3 подав до Служби у справах дітей Угринівської сільської ради, засвідчену нотаріусом м. Сан-Клементе (Куенка. Іспанія), заяву про те, що він надає згоду на позбавлення батьківських прав щодо його неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також надає згоду призначити законним опікуном неповнолітньому сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Бабуся, ОСОБА_6 , мати відповідача, за станом здоров`я та через похилий вік не в змозі піклуватися онуком, турбуватися про нього, утримувати його.

Позивач зазначає, що у нього та похресника склались тісні та дружні відносини, хлопчик проживає в його сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , навчається в 9 класі Крилоського ліцею Галицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. З ініціативи хресного батька ОСОБА_5 відвідує заняття по боксу.

Батько, ОСОБА_3 , контакту зі школою не підтримує взагалі, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує.

Отже, рідний батько дитини не спілкувався з сином у обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавився його станом здоров`я, навчанням, успіхами у школі, досягненнями у спорті, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу.

З осені 2011 року відповідач постійно проживає за межами України. Після смерті дружини, матері ОСОБА_5 , батько неповнолітнього ОСОБА_5 , в телефонному режимі повідомив свою матір, ОСОБА_6 , про те, що повертатися в Україну не планує. Належної батьківської підтримки та турботи синові, перш за все моральної, у зв`язку зі смертю його матері не надав.

Відповідач вважає, що на даний час поведінку батька змінити на краще неможливо. Ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина ОСОБА_5 створює умови, які шкодять його інтересам, позбавляють його можливості жити хоча б в неповній сім`ї. Будь-які перешкоди у вихованні дитини у відповідача відсутні.

Фактично відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин, залишивши її без батьківської уваги і турботи, у час, коли дитина потребувала цього найбільше, а його поведінка відносно сина та подання письмової заяви до Служби у справах дітей Угринівськлої сільської ради про небажання приймати участь у вихованні дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав.

Після смерті матері хлопчика всі питання щодо його виховання та утримання вирішувалися спільно бабусею ОСОБА_7 та хресним батьком ОСОБА_8 без жодної участі та підтримки з боку відповідача.

На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача та постійно проживає з ним та його сім`єю у будинку, що на праві власності зареєстрований за його дружиною позивача ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згода дружини на влаштування неповнолітнього ОСОБА_5 у сім`ю позивача та його проживання в будинку АДРЕСА_1 подана нею до Служби у справах захисту дітей Угринівської сільської ради.

За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити його піклувальником до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-8).

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2024 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 54-55).

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 56-58).

Ухвалою суду від 19 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даним позовом до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.92-93).

Пояснення учасників справи у судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не прибув, проте представник позивача надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.113).

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача не прибув, але до суду надана заява, в якій просить справу розглядати без участі сторони представника третьої особи, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 95).

Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, зокрема, викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 109-110). Від відповідача не надходив відзив на позов, а також жодних інших заяв та/або клопотань.

Згідно частини шостої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Оскільки учасники справи у судове засідання, призначене на 24 червня 2025 року, не з`явилися, суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 02 липня 2025 року прийнята відповідна ухвала (а.с. 115).

Згідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно копії Витягу з реєстру територіальної громади, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

23 вересня 2024 року був складений Висновок про стан здоров`я заявника ОСОБА_1 , який за станом здоров`я може бути опікуном (а.с.13).

Відповідно до довідки від 17 вересня 2024 року № 16487, ОСОБА_1 протягом життя до Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» не звертався, амбулаторну допомогу не отримує (а.с. 14)

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та має достатній рівень доходів (а.с.15-20).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 05 жовтня 1999 року одружився із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Прізвище дружини після одруження ОСОБА_10 (а.с. 21).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_9 (а.с.22).

ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості немає (а.с.23).

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 (а.с. 24).

Дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: будинок АДРЕСА_1 (а.с. 25-27).

ОСОБА_2 має свідоцтво про хрещення, хрещеним батьком є ОСОБА_8 (а.с. 28-29).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31).

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батько ОСОБА_11 та мати ОСОБА_6 (а.с. 34).

ОСОБА_3 подав до Служби у справах дітей Угринівської сільської ради заяву, засвідчену нотаріусом м. Сан-Клементе (Куенка. Іспанія), про те що він надає згоду на позбавлення батьківських прав щодо його неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також надає згоду призначити законним опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його неповнолітнього сина (а.с. 35-45).

ОСОБА_6 , яка є матір`ю відповідача, є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , та має певні захворювання (а.с. 46-52, 106).

23 січня 2025 року Виконавчим комітетом Угринівської сільської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_2 та можливість призначення ОСОБА_1 піклувальником (а.с.71).

Виконавчим комітетом Угринівської сільської ради було дано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та можливість призначення ОСОБА_1 піклувальником (а.с. 72-76).

20 вересня 2024 року була дана характеристика класним керівником та директором Крилоського ліцею стосовно учня ліцею ОСОБА_2 , з якої вбачається, що ОСОБА_5 почав відвідувати школу одразу після закінчення дитячого садочку в селі Залуква. Початківця приводила в школу бабуся, ОСОБА_6 . Дитина була достатньо розвинена. На даний час успішність середня. ОСОБА_5 достатньо освоює матеріал поданий вчителями. З ініціативи хресного батька, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відвідує заняття по боксу. Фізичне виховання, у напрямку спорту додало хлопцеві впевненості у спілкуванні з однокласниками. Хресний батько, ОСОБА_8 , систематично цікавиться успішністю ОСОБА_5 , відвідує батьківські збори. У колі з однокласниками дитина проявляє себе недостатньо активною, часто виглядає скритим та сумним. Батько, ОСОБА_3 , контакту із школою не підтримує взагалі, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.105).

Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду

за результатами розгляду справи.

Згідно частини першої-другої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У пункті 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно частини четвертої статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до пунктів 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не піклується про свою неповнолітню дитину, не забезпечує дитині необхідного виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу свого сина, не створює умов для отримання донькою освіти, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина.

Відповідач навіть після смерті матері сина, усвідомлюючи, в яких скрутних життєвих обставинах опинився його син, не приїхав до нього, наприклад для налагодження стосунків, піклування і догляду. Вказане, на думку суду, свідчить про те, що відповідач не приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та не ставить її найважливіші інтереси над власними інтересами.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач свідомо ухилявся від виконання своїх обов`язків, не утримував належним чином свою дитину дітей, не приділяв достатньої уваги їх розвитку.

Суд переконаний, що батько не може повноцінно здійснювати свої батьківські обов`язки за допомогою телекомунікаційних систем, а відтак особа, яка свідомо змінює країну проживання, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків.

Згідно частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Відсутність побачень з дитиною та навіть спроб їх здійснення свідчить про відсутність інтересу до дитини з боку відповідача, що відповідно до рішення «Хант проти України» є підставою для позбавлення батьківських прав.

При цьому суд, у тому числі беручи до уваги заяву відповідача в якій він зазначає, що не бажає приймати участь у вихованні свого сина ОСОБА_2 , вважає, що наявна винна поведінка відповідача та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984св21), проживання батька протягом значного часу на території іншої держави без участі у вихованні дітей, піклуванні про них тощо, а також обізнаність про їхню важку життєву ситуацію, пов`язану зі смертю матері, - достатні підстави для позбавлення його батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід позбавити батьківських прав батька ОСОБА_3 .

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє батька права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Стаття 59 Цивільного кодексу України встановлює, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Частиною четвертою статті 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Наведені положення закону слід розуміти таким чином, що коли при розгляді справи суд встановить, що особа позбавлена батьківського піклування, то це є достатньою підставою для порушення і розгляду судом питання про встановлення опіки чи піклування над дитиною і призначення піклувальника.

На теперішній час позивач, будучи хресним батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті матері дитини взяв на себе турботу про дитину. За час проживання зарекомендувала себе з позитивного боку. Добре ставлення та відношення до дитини не заперечували і представники третьої особи, надаючи висновок про доцільність призначення позивача піклувальником.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 цікавиться долею свого похресника ОСОБА_5 , виявляє турботу та піклування стосовно останнього.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити позивача піклувальником неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи, таким чином не реалізовує своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання батьківських обов`язків.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 58, 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Угринівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , піклувальником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей Угринівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, , місцезнаходження: вул. Польова, буд.1, с. Угринів, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77423.

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 02 липня 2025 року.

Суддя Мелещенко Л.В.