УХВАЛА

01 липня 2025 року

м. Київ

справа № 522/10675/24

провадження № 61-7945ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «СІМЕКС», третя особа - Голова правління Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «СІМЕКС» Анастасова Світлана Андріївна, про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «СІМЕКС» (далі - ОСББ «СІМЕКС») про стягнення заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 травня 2014 року наказом Голови правління ОСББ «СІМЕКС» № 3, 3-А, 3-Б по провулку Дунаєва Машковець О. Ю. № 13/ОС прийнято позивача на роботу на посаду охоронника з 01 червня 2014 року з формою оплати праці при підсумованому обліку робочого часу відповідно до статей 50, 51, 58 кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

28 березня 2022 року наказом «Про призупинення дії трудового договору (трудових відносин)», виданим Головою правління ОСББ «СІМЕКС» ОСОБА_4 , на підставі рішення Правління оформленого протоколом № 3-24/03 від 24 березня 2022 року «Про призупинення дій трудових договорів (трудових відносин)», трудовий договір з позивачем призупинено з 28 березня 2022 року.

04 березня 2024 року за попередньою домовленістю із представниками (адвокатами) об`єднання Сергієм Лужановим і Михайлом Бочеваром, позивач направив відповідачу поштою (рекомендований лист трек-код 389) заяву про звільнення з роботи в об`єднанні з 11 березня 2024 року. Підставою звільнення вказано пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України.

11 березня 2024 року позивач прибув в офіс ОСББ «СІМЕКС» для проведення розрахунку та отримання наказу про звільнення. У зв`язку з отриманням відмови 11 березня 2024 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом нову заяву про звільнення з роботи в ОСББ «СІМЕКС» на підставі пункту 4 частини першої статті 36, частини першої статті 38 К3пП України з 25 березня 2024 року та просив провести розрахунок при звільненні.

20 березня 2024 року позивач отримав копію Наказу Голови правління ОСББ «СІМЕКС» Анастасової С. А. від 11 березня 2024 року № 11.03.2024-4, згідно з яким його звільнено з посади сторожа за угодою сторін нібито на підставі його заяви від 11 березня 2024 року, яка фактично не подавалася. При цьому, на розрахунок при звільненні з позивачем не проведено.

29 квітня 2024 року позивач звернувся до ОСББ «СІМЕКС» з вимогою про виплату усіх сум, що йому належать при звільненні, на рахунок за зазначеними реквізитами. Відповідач відмовився від отримання даного листа (трек-код 752), поштове відправлення повернуто відправнику. Окрім цього, 21 червня 2024 року представником позивача адвокатом Доніною Л.А. направлено аналогічну вимогу на офіційну електронну адресу відповідача. Звернення підписано представником позивача адвокатом Доніною Л.А. за допомогою електронного цифрового підпису. Однак, відповідач не відреагував на вимогу позивача, яку отримав офіційною електронною поштою.

Подія, з якою пов`язана виплата - звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа, відбулася 11 березня 2024 року, але в заяві від 11 березня 2024 року позивач просив відповідача звільнити його з посади саме з 25 березня 2024 року на підставі пункту 4 частини першої статті 36, частини першої статті 38 К3пП України.

Позивача відсторонено від роботи 28 березня 2022 року наказом «Про призупинення дію трудового договору (трудових відносин)», виданим ОСОБА_4 як Головою правління ОСББ «СІМЕКС», на підставі рішення Правління оформленого протоколом від 24 березня 2022 року № 3-24/03 «Про призупинення дій трудових договорів (трудових відносин)». Отже, у зв`язку з вищезазначеною подією до 25 березня 2024 року позивач вимушено не працював. Тобто, вимушений прогул позивач рахує з 28 березня 2022 року по 25 березня 2024 року.

На підставі викладеного, заявник просив суд стягнути з ОСББ «СІМЕКС» на свою користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 28 березня 2022 року до 11 березня 2024 року у розмірі 281 048,88 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У червні 2025 року до Верховного Суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Донін С. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подані на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у справі складає 281 048,88 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250= 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року та постанова Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.

Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає: у даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Проте, касаційна скарга не містить обґрунтованих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв, а справа мала виняткове значення для заявника.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявника на положення підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Інших доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Донін Сергій Володимирович, на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «СІМЕКС», третя особа - Голова правління Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «СІМЕКС» Анастасова Світлана Андріївна, про стягнення заробітної плати відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник