Провадження № 2-с/537/65/2025
Справа № 537/951/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2025 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишева Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Варавін Сергій Дмитрович, про скасування судового наказу, виданого за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Варавін С.Д. звернувся до суду з заявою, згідно якої просить скасувати судовий наказ Крюківського районного суду м.Кременчука від 13.02.25 року у справі 537/951/25 виданий за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з послуги з теплової енергії в розмірі 22 386.35 грн, гарячої води в розмірі 500.75 грн, абонетнське обслуговування 828.20 грн, судового збору 302.80 грн.

Також до заяви про скасувння суового наказу заявником було додано клопотання про поновлення строку на подання до суду заяви про скасування судового наказу.

На обґрунтування заяви про скасування судового наказу та клопотання про поновлення строку на подання до суду заяви про скасування судового наказу, вказав, що 13.02.2025 Крюківськийм районним судом м. Кременчука Полтавської області за заявою Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго» був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з теплової енергії та в розмірі 22 386.35 грн, гарячої води в розмірі 500.75 грн, абонентське обслуговування 828.20 грн, судового збору 302.80 грн. 09 червня 2025 року адвокат Варавін С.Д. представник ОСОБА_1 отримав судовий наказ від 13.02.25 року, після ознайомлення з яким, боржником було прийняте рішення про подання заяви про скасування судового наказу. 16.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від адвоката Варавіна С.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 до суду була надіслана заява про скасування судового наказу від 13.02.2025 у справі № 537/951/25. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2025 у справі № 537/951/25 заява від 16.06.25 року про скасування судового наказу повернута заявнику, оскільки суд вважає, що боржник ОСОБА_1 має зареєстрований електронний кабінет в системі «Електронний суд» в системі ЄСІТС і до електронного кабінету надсиалався судовий наказ від 13.02.25 року. Разом з тим, заявник вказує та надає відповідні докази того, що він не має можливості увійти до електронного кабінету системи «Електрониий Суд», оскільки при проходженні ним ідентифікації особи (клієнта) на сайті court.gov.ua сервіс повідомляє про помилки ідентифікації. Таким чином, ОСОБА_1 не мав можливості отримати, ознайомитись з судовим наказом від 13.02.25 року, який був надісланий йому судом 15.02.25 року та своєчасно оскаржити його. Поряд з цим, саме 09.06.25 року від представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 дізнався про існування судового наказу від 13.02.25 року та вирішив його оскаржити. За викладених обставин, просить поновити строк на подання заяви. Заявник з вказаним судовим наказом не погоджується. Вказує на те, що у зазначений період з листопада по 31 липня 2024 року він не був споживачем послуг з теплової енергії та гарячого водопостачання за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ), оскільки з початком військової агресії рф проти України разом з дружиною та дитиною з інвалідністю був змушений виїхати за межі України до Республіки Польща, де знаходиться донині.Вважає вимоги стягувача необґрунтованими, оскільки договір між ним та стягувачем ніколи не укладався, послуг від стягувача не отримував. Також заперечує проти судового наказу з тих підстав, що у заяві вказано, що ОСОБА_1 «мешкає» за адресою АДРЕСА_1 ». Вказане не відповідає дійсності, оскільки у вказаному приміщенні він вже майже три роки не проживає, а проживає у Польщі. Жодної кореспонденції, пов`язаної з судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2025 у справі 537/951/25 він не отримував, скористатись системою «Електронний суд» знаходячись за кордоном неможливо. За вкладених обставин вважає, що судовий наказ №537/951/25, виданий Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 13.02.2025 підлягає скасуванню.

Суддя розглянувши заяву про скасування судового наказу та клопотання про понвлення строку для подання цієї заяви, встановив таке.

13 лютого 2025 року Крюківським районним судом м. Кременчука по справі №537/951/25, провадження №2-н/537/615/2025 за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» було видано судовий наказ, яким стягнуто стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», адреса місцезнаходження: 36008, місто Полтава, вулиця Польська, будинок 2А, (р/р НОМЕР_2 у банку АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код ЄДРПОУ 03338030) заборгованість, що утворилась за період з 01 листопада 2022 року по 31 липня 2024 року, за отримані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 386 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят шість) грн 35 коп., за отримані послуги з постачання гарячої води у розмірі 500 (п`ятсот) грн 75 коп., плати за абонентське обслуговування у розмірі 828 (вісімсот двадцять вісім) грн 20 коп.. та судовий збір в розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в них містяться поштовий конверт, адресований судом боржнику ОСОБА_1 , який повернутий відділенням поштового зв`язку до суду разом із повідомленням про неможливість вручення поштового відправлення, а саме «за закінченням терміну зберігання».

Окрім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 169 ЦПК України судовий наказ від 13.02.2025 у справі № 537/951/25 було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 15.02.2025, що підтверджується відповідною довідкою.

Заявником ОСОБА_1 надано докази про неможливість увійти до електронного кабінету системи «Електрониий Суд», що позбавило останнього можливості отримати оспорюваний судовий наказ.

Будь які інші належні докази, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 отримав копію судового наказу в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна розписка представника ОСОБА_1 - адвоката Варавіна С.Д. про отримання судового наказу 09.06.2025.

Заява про скасування судового наказу подана до суду 16.06.2025.

Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.06.2025 заяву про скасування судового наказу від 13.02.2025 року у справі 537/951/25 повернуто особі, яка її подала, роз`яснено право повторного звернення із заявою про скасування судового наказу, за наявності інших поважних підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Заява про скасування судового наказу подана до суду повторно 01.07.2025.

Згідно з ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Положеннями ч. 1 ст. 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом ст. 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) указано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі (справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) підстави для поновлення строків для оскарження, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним.

Разом з тим надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття очевидно несправедливого рішення.

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 рокуу справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 рокуу справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 рокуу справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали додані до заяви, проаналізувавши пояснення заявника викладені в клопотання на обґрунтування поновлення пропущеного строку звернення до суду з заявою про скасування судового наказу, суддя вважає причину пропуску ОСОБА_1 встановленого законом строку для подання заяви про скасування судового наказу поважною, а тому клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача, означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 зазначив у заяві про безпідставність вимог стягувача, наводячи посилання на обставини та докази, які на його думку свідчать про необґрунтованість вимог стягувача, тобто мається спір про право, суддя приходить до висновку, що заява про скасування судового наказу №537/951/25 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81, 127, 171, 272 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання до суду заяви про скасування судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Варавін Сергій Дмитрович, про скасування судового наказу - задовольнити.

Скасувати судовий наказ №537/951/25, виданий Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області 13 лютого 2025 року за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування

Роз`яснити стягувачу, що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Т.О. Мартишева