КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 759/7310/23 Головуючий у суді першої інстанції -Ул`яновська О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8985/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Дикань Павлом Олеговичем на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2021 ОСОБА_1 уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір №44958/2021, згідно умов якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 04.10.2021 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед позивачем на виконання позичальником своїх зобов`язань в повному обсязі та зобов`язаний сплатити позивачу заборгованість позичальника протягом 7 календарних днів з моменту виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, при цьому боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність.

Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання ОСОБА_1 кредиту, однак останньою належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 07.04.2023 заборгованість за кредитним договором складає 1 221 403 грн 72 коп.

У зв`язку з частковим погашенням відповідачами заборгованості після подання позовної заявирозмір заборгованості зменшився до 672 945 грн 72 коп.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №44958/2021 у розмірі 672945 грн 72 коп. та стягнути судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 672 945 грн 72 коп.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» судовий збір по справі у розмірі 18 321 грн 06 коп.

Не погоджуючись із таким рішенням суду відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким змінити рішення суду в частині солідарного покладення судового збору на відповідачів, пропорційного стягнення суми судового збору. Врахувати в рішенні суму сплачених відповідачами за період грудень 2024 - лютий 2025 платежів в сумі 88 500 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, щосуд, не задовольнивши клопотання про відкладення розгляду справи, фактично позбавив відповідачів та їх представника можливості належним чином реалізувати своє право на захист та подати необхідні додаткові пояснення та докази в порядку п.п.8, 10 ст. 83 ЦПК України, що прямо суперечить основним засадам правосуддя і порушує принципи справедливості та рівності сторін.

При цьому у період з 03 грудня 2024 року по 06 лютого 2025 року, тобто до того, як відповідачі дізналися про те, що судом було ухвалено рішення за відсутності їх представника, відповідачами було сплачено три платежі на погашення заборгованості по кредитному договору, а саме:

· 29500 грн платіжною інструкцією 0.0..1 від 03.12.2024,

· 29500 грн платіжною інструкцією 0.0..1 від 07.01.2025,

· 29500 грн платіжною інструкцією 0.0..1 від 06.02.2025.

Тобто загалом відповідачі сплатили 88500 грн, які повинні бути враховані при винесенні рішення щодо суми заборгованості

Посилаєтьсяна те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув судові витрати солідарно із відповідачів, оскількисолідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Вказує також, що у даному випадку, розмір судового збору мав би відповідати лише частині позову, щодо якої було ухвалено рішення, а саме - на суму стягненої заборгованості та складати 10 095 грн 17 коп.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні в апеляційному суді взяв участь представнив відповідачів адвокат Дикань П.О., який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 04.10.2021 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №44958/2021 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1436800 грн 00 коп. з терміном повернення до 03.10.2028 для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Lexus» модель «RX300» дата випуску 2021 року, кузов № НОМЕР_1 укладеного між Позичальником на ТОВ «Віді Еліт», із процентною ставкою 8,9 річних з терміном повернення до 03.10.2028 (т. 1, а.с. 5-13).

04.10.2021 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №44958/20212 згідно умов якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредиту, штрафів, неустойки) (т. 1, а.с. 15).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор повідомляє поручителя про це із визначенням суми заборгованості боржника. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

ОСОБА_1 належним чином не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 07.04.2023 у неї виникла заборгованість у розмірі 1 221403 грн 72 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом (тіло) 1 211078 грн 55 коп.; заборгованості за відсотками - 9421,30 грн, донарахованих відсотків за квітень 2023 року - 903,87 грн (т. 1, а.с. 24).

У зв`язку із зазначеними обставинами позивач надіслав відповідачам досудові вимоги 06.03.2023 та 26.01.2021 в яких просив повернути негайно заборгованість за вказаним кредитним договором (т. 1, а.с. 31-35).

Факт укладення між сторонами кредитного договору та існування заборгованості за ним сторонами не оспорюється.

Відповідно до наданих платіжних інструкцій відповідачами за період з липня 2023 року по серпень 2023 року було сплачено 46600 грн 00 коп. - платіжна інструкція 0.0..1 від 08.07.2023, платіжна інструкція 0.0..1 від 11.08.2023 (т. 1, а.с. 83, 84).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами за період з серпня 2023 по листопад 2024 було сплачено заборгованість у загальному розмірі 399100 грн 00 коп., що підтверджується платіжними інструкціями: 0.0..1 від 11.08.2023; 0.0..1 від 07.09.2023 0.0..1 від 10.10.2023; 0.0..1 від 06.11.2023; 0.0..1 від 04.01.2024; 0.0..1 від 03.02.2024; 0.0..1 від 06.03.2024; 0.0..1 від 08.04.2024; 0.0..1 від 01.05.2024; 0.0..1 від 05.06.2024; 0.0..1 від 08.07.2024; 0.0..1 від 08.08.2024; 0.0..1 від 03.09.2024; 0.0..1 від 04.10.2024; 0.0..1 від 04.11.2024 (т. 1, а.с. 192-206).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково, або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав умови кредитного договору у частині надання кредитних коштів. Вказана обставина відповідачами не оспорювалась.

У той же час, відповідачіпорушили зобов`язання, передбачені кредитним договором у частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами.

Отже, відповідачами не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору.

Крім того, у ході судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що відповідачами не доведено відсутність боргу або його повного погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідачів від обов`язку по поверненню використаних ними кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також враховуючи висновок експерта та докази про часткове погашення кредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягненню з відповідачів у солідарному порядку заборгованості у розмірі 672945 грн 72 коп. за кредитним договором №44958/2021 від 04.10.2021.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо сплати відповідачами у період з 03 грудня 2024 року по 06 лютого 2025 року, тобто до ухвалення рішення 88 500 грн, які повинні бути враховані при винесенні рішення щодо суми заборгованості, оскільки станом на день ухвалення рішення у суду буди відсутні докази здійснення відповідних платежів.

Так, відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як видно із матеріалів справи, представник відповідачів Дикань П.О. взяв участь у судовому засіданні по справі 12 грудня 2024 року та був повідомлений про наступне судове засідання, призначене на 15 січня 2025 року о 12 годині 20 хвилин, що підтверджується відповідною розпискою (т. 1, а.с. 217).

Представник відповідачів у судове засідання 15 січня 2025 року не з`явився, при цьому, 14 січня 2025 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку з плановою відпусткою. Суд першої інстанції, враховуючи, що відповідачі та їх представник були своєчасно повідомлені про розгляд справи мали вдосталь часу для забезпечення їх участі у судовому засіданні Святошинського районного суду м. Києва у разі такої потреби, а також ту обставину, що вони реалізували своє право на участь у вирішенні справи шляхом подання відзиву, обґрунтовано відмовив у задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та завершив судовий розгляд за відсутності учасників справи.

Тобто, відповідачі та їх представник не були позбавлені можливості надати суду платіжну інструкцію 0.0..1 від 03.12.2024 та платіжну інструкцією 0.0..1 від 07.01.2025, однак, таким правом не скористались.

Жодні докази, що вказують на поважність причин щодо неможливості подання документів, які відповідач долучив до апеляційної скарги, до суду першої інстанції в матеріалах справи відсутні.

При цьому, колегія суддів зауважує, що 29 500 грн, відповідно до платіжної інструкції 0.0..1, було сплачено 06.02.2025, що об`єктивно унеможливлює урахування судом цього платежу під час ухвалення рішення 15.01.2025.

За таких обставин, відсутні підстави для урахування вказаних платежів під час ухвалення рішення були відсутні, однак, ці кошти мають бути враховані на стадії виконання судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до її незгоди з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідачка у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано ухвалено рішення про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оскільки апеляційний суд не встановив підстав для зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню, відсутні також підстави для зменшення розміру судового збору, який має бути відшкодований позивачу.

Колегія суддів зауважує, що у зв`язку із частковим виконанням відповідачами своїх зобов`язань за договором позивач зменшив свої позовні вимоги в ході розгляду справи у суді першої інстанції, зробивши відповідну заяву у судовому засіданні (т.1, а.с. 213). Однак, оскільки відповідачі частково погасили борг вже після звернення банку з позовом, правильним є висновок суду про стягнення судового збору у повному обсязі, сплаченому під час подання позовної заяви.

Разом з цим, колегія суддів погоджується із доводами відповідачів про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув судові витрати солідарно із відповідачів, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення зі ОСОБА_1 таОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» судовогозбору по справі в рівних частинах з кожного, а саме - у розмірі по 9160,52 (18 321) грн.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав зміни рішення суду в частині розподілу судових витрат, в іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Дикань Павлом Олеговичемзадовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» () судовий збір по справі у розмірі по 9160 (дев`ять тисяч сто шістдестят) гривень 53 копійки з кожного.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено25 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома