Провадження № 2/195/189/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2025 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Левкович І.В.,

позивача ОСОБА_1 ( в режимі ВКЗ),

представника позивача адвоката Сердюк Л.В. ( в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Сердюк Людмила Василівна, до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,? треті особи: орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області? про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що? 19.11.2011 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у Соборному районі м. Дніпро відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №928. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 .

Так, 24.04.2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. Після реєстрації нового шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». З часу розлучення відповідачка не бачила дочку жодного разу, дитина з цього часу проживає з позивачем і повністю знаходиться на утриманні позивача. Аліменти на утримання дочки відповідачка не сплачувала, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачка не надавала і не надає по цей час. Також, відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням та здоров`ям, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавилась та не цікавиться її життям, не відвідувала та не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у школі, не цікавилась її навчанням та розвитком, що підтверджується відповідними письмовими доказами та поясненнями свідків. Дочка не отримує від матері жодного подарунку на день народження та свята.

Після розлучення з ним відповідачка створила нову сім`ю з іншим чоловіком , від цих відносин у них є дитина. Відповідачці ніколи не чинили перепони в зустрічах з дитиною.

Все вищевказане свідчить виключно про те, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

Ухвалою суду від 12.02.2025 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.05.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позбавити батьківських прав відповідачку. Позивач також суду пояснив, що з 2018 року мати дитини не цікавиться життям доньки, т.я. вона знайшла іншого чоловіка та покинула родину позивача. Останній раз позивач бачив відповідачку в 2018 році в суді при розгляді позову про розірвання шлюбу. На цей час позивач проживає разом із дитиною та своєю матір`ю. Остання допомагає йому виховувати дитину. Крім того, позивач пояснив суду, що дитина народилася із захворюванням очей. На цей час виникла необхідність в оперуванні. Однак, всі ці питання позивач вирішує самостійно, без допомоги матері дитини.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сердюк Л.В. також підтримала? позовні вимоги про позбавлення батьківських прав в повному обсязі та просить їх? задовольнити.?

Відповідач ОСОБА_6 неодноразово була повідомлена про розгляд справи шляхом надсилання на зареєстровану адресу: АДРЕСА_1 , засобом поштового зв`язку судової повістки разом з копіями матеріалів справи, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення 06 102 3118 6797 від 17.02.2025 року. На адрес суду надійшов поштовий конверт із заявою від ОСОБА_7 , у якій остання просить розглядати справу у її відсутність (а.с.87).

Третя особа без самостійних вимог - Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області просить розглянути справу за відсутність представника третьої особи за наявними в справі матеріалами та задовольнити позов.

Третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради надало суду заяву у якій просить розглянути справу за їх відсутності у судовому засіданні, винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Так, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, заслухав пояснення позивача, його представника, показання свідків, вивчивши, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до ч. 4? ? ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Судом були встановлені наступні обставини.

До матеріалів справи додана копія паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданого Павлоградським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20.08.2001 року (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження громадянка ОСОБА_8 та громадянин ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого?Виконкомом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 22.02.2012 року, актовий запис № 5 від 22.02.2012 року (а.с. 6).

Згідно копії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2018 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 19.11.2011 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 928, розірвано (а.с. 7).

Згідно копії довідки, виданої ВК Троїцької сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області №150 від 12.04.2023 року, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ним проживає його дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Згідно характеристики, виданої ТОВ «ВУД» №02/04 від 19.04.2023 року, громадянин ОСОБА_1 працює на посаді бетоняра з 14.04.2023 року по теперішній час. Як співробітник з перших днів працевлаштування показує себе як дисциплінований працівник, виконує поставлені задачі. Як професіонал з великим досвідом, допомагає порадами. Досить дружелюбна, неконфліктна, ініціативна людина. У порушеннях трудової дисципліни не помічено. Доган та стягнень не має (а.с. 12).

Також на громадянина ОСОБА_1 видана характеристика вих. №01/04 від 20.04.2023 року ФОП ОСОБА_9 , відповідно до якої він працював на посаді бетоняра з 01.03.2019 року по 15.11.2019 року (а.с. 13).

Відповідно копії довідки, виданої Троїцьким ліцеєм Троїцької сільської ради Павлоградського району №154 від 17.10.2024 року, громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у 6 класі Троїцького ліцею Троїцької сільської ради Павлоградського району з 2019 року. Дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вихованням дитини займається виключно батько, який відвідує ліцей, контролює дитину в навчанні, багато часу спілкується з дочкою. Мати з дитиною не проживає весь цей час, не проявляє інтересу до її навчання, не відвідує ліцей, не цікавиться її поведінкою та успіхами в навчанні. Вона жодного разу не відвідувала батьківські збори і не цікавилася життям дитини (а.с. 14).

Відповідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого 07.06.2019 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07 червня 2019 року уклала шлюб з громадянином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « ОСОБА_5 » (а.с. 30).

Третя особа без самостійних вимог - ВК Троїцької сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області, у своїх поясненнях від 18.02.2025 року просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та позбавити громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посилаючись на те, що відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Троїцької сільської ради № 13 від 24 січня 2025 року встановлено, що громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_8 з 19.11.2011 року перебували у шлюбі. Під час спільного життя батьків народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З 2017 року ОСОБА_8 стала проживати окремо від доньки та чоловіка, займалася виключно своїм життям. Шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було розірвано згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду від 24.04.2018 року. Так, 07.06.2019 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_5 . Починаючи з 2017 року, ОСОБА_1 один займається вихованням та матеріальним забезпеченням доньки. Зі слів батька, мати не дарувала подарунків доньці ні на День народження, ні на День святого ОСОБА_11 , а ні на Новий рік. Мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. Не спілкується з ОСОБА_12 ні особисто, ні за телефоном, не приймає участі у її вихованні та утримані, не цікавиться її здоров`ям, життям та навчанням, колом її інтересів. За інформацією адміністрації КЗО «Троїцький ліцей Троїцької сільської ради» ОСОБА_3 навчається у шостому класі. Вихованням дитини займається виключно батько, який відвідує ліцей, контролює дитину в навчанні, багато часу спілкується з донькою. Мати ОСОБА_13 не проявляє інтересу до її навчання, з дитиною тривалий час не проживає, ліцей не відвідує, не цікавиться навчанням дитини. Так, 22 січня 2025 представниками органу опіки та піклування обстежено умови проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . В ході обстеження встановлено, що будинок складається з 4-х кімнат, кухні, коридору. Умови проживання задовільні, дитина забезпечена необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.01.2025 року, розглядалося дане питання, запрошувались батьки дітей, однак ОСОБА_6 на засідання комісії не з`явилась, але надала нотаріально завірену заяву, в якій повідомила, що надає свою вільну та безумовну згоду на позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 . Враховуючи наведене, ВК Троїцької сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області, вважає доцільним позбавити громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.73).

Згідно витягу з реєстру Мирівської територіальної громади №2024/002351819 від 07.03.2024 року громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33).

Відповідач ОСОБА_6 (до шлюбу прізвище ОСОБА_4 ) на адресу суду надіслала поштовим засобом зв`язку заяву, посвідчену 28 листопада 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тітовою Г.М., згідно якої вона, перебуваючи при здоровому розуму та ясній пам`яті, діючи свідомо і добровільно, цілеспрямовано, без будь-якого примусу як фізичного так і психічного тиску, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючись ними, діючи без впливу обману, за відсутності впливу тяжкої обставини, цією заявою доводить до відома та повідомляє, що з 19.11.2011 року по 24.04.2018 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , від шлюбу у них є спільна дитина малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2017 року вони з ОСОБА_1 проживають окремо, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилася проживати разом із батьком ОСОБА_1 . Шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2018 року, справа №185/349/18, яке набрало законної сили від 24.05.2018 року. Так, 07.06.2019 року вона уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , проживає разом із чоловіком за однією адресою: АДРЕСА_3 . Вона цією заявою повідомляє та підтверджує, що з середини 2017 року і по цей час вона проживає окремо від її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з нею не спілкується, ні особисто, ні за телефоном, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться її здоров`ям, життям та навчанням, колом її інтересів, не цікавиться її здібностями та схильностями, не знає ким вона хоче бути після закінчення школи. Повідомляє та доводить до відома, що не спілкується з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток своєї малолітньої дочки не піклується, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Повідомляє та підтверджує, що ніколи не поздоровляла свою малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з Днем народження та святами, не дарувала подарунки, не придбала для неї одяг, продукти харчування, медикаменти, та все необхідне для навчання та життя дитини. За весь час окремого проживання від дитини, вона ніколи не брала її до себе як у період свят, так і у час канікул, не організовувала відпочинок у період канікул. Вихованням та утриманням дитини, весь цей час займається виключно батько дитини ОСОБА_1 . Заявниці ніколи та ніхто не чинив перепон у спілкуванні з її дитиною. Цією заявою громадянка ОСОБА_6 повідомляє, що від ОСОБА_1 їй стало відомо про його звернення до суду з позовом до неї про позбавлення батьківських прав відносно їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цією заявою громадянка ОСОБА_6 повідомляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надає свою вільну і безумовну згоду (а.с.88).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що знає позивача з 2012 року, т.я. свідок є роботодавцем позивача. Свідку відомо, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із батьком. У відповідачки з`явилася нова родина. Свідок знає позивача тільки з позитивної сторони. Позивач завжди проявляє батьківську турботу, він неодноразово разом з дитиною їздив до м.Одеси до офтальмалогічного центру. Крім того, свідок пояснив, що ніколи не чув, щоб відповідачка надавала позивачу допомогу на утримання дитини. Свідок вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що є рідним братом позивача. Позивач самостійно виховує диньку ОСОБА_16 , йому допомагає його матір. Відповідачка не займається вихованням дитини. Гроші, одяг, їжу відповідачка ніколи не передавала дитині. Позивач неодноразово їздив з донькою до м.Одеси до лікарів, оскільки дитина має захворювання очей. Свідок вважає, що наявна необхідність позбавлення батьківських прав відносно відповідачки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що знає позивача. Відповідачку бачив всього один раз. Вона не спілкується з дитиною. Вихованням дитини з 2017 року займається саме позивач, він робить все необхідне для виховання доньки. Відповідачка ніколи не передавала дитині ні їжу, ні одяг, ні взуття. У школі також вона ніколи не була, батьківські збори не відвідувала. Свідок вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав.

Так, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що: «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».

При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, є обов`язковою? ? участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).

Так, підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено, що: «тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено та надано суду належні та допустимі докази ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, які? ? є законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Крім того, суд бере до уваги заяву відповідачки ОСОБА_6 (до шлюбу прізвище ОСОБА_4 ), яка посвідчена 28 листопада 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тітовою Г.М., відповідно до якої вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надає свою вільну і безумовну згоду.

Незацікавленість матері, яка не надає грошову допомогу позивачу? в матеріальному забезпеченні дитини, підготовці дитини до школи, життєзабезпечення та повсякденних потреб, допомоги у вигляді продуктів харчування, одягу, взуття,? може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, що свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування матері із дитиною.

Таким чином, суд приходить обгрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача відносно позбавлення батьківських прав відповідачки.

При подачі позову до суду позивачем сплачено в дохід держави судовий збір.

Оскільки позивач не просить суд стягнути судові витрати з відповідача, суд вважає за необхідним судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 265, 268, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Сердюк Людмила Василівна, до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повний текст ухвали виготовлено 27.06.2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка була зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, юридична адреса: 49064, м.Дніпро, просп. Сергія Нігояна, буд.77, .

Третя особа: Виконавчий комітет Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, юридична адреса: 51491, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Троїцьке, вул. Миру, буд. 1, .

Суддя: Л. В. Колодіна