Справа № 302/889/25
Провадження № 2-з/302/3/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову до пред`явлення позову

01 липня 2025 року селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Готра В. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник адвокат Гримут Дмитро Юрійович, до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» про забезпечення позову до подання позовної заяви,

у с т а н о в и в:

30 червня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник адвокат Гримут Д. Ю., звернулися до суду з заявою до ОСОБА_3 , третя особа ПрАТ «Закарпаттяобленерго» про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява обґрунтована тим, що вони є власниками квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 є власницею квартири

АДРЕСА_3 , що рішенням 46 сесії 5 скликання Міжгірської селищної ради № 73 від 27.09.2010 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації для передачі приватну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , для обслуговування гаража. Рішенням 48 сесії 5 скликання Міжгірської селищної ради № 82 від 14.11.2010 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,0100 га для обслуговування гаража по АДРЕСА_4 . На підставі вказаного рішення Міжгірська селищна рада видала ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 725226. У подальшому на підставі цих документів, а також рішення виконкому Міжгірської селищної ради № 3 від 14.01.2011 ОСОБА_3 побудувала на вказаній земельній ділянці одноповерховий дерев`яний гараж площею 14,85 кв. м та оформила право власності на нього, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 09.03.2011, згідно з яким гараж розташовувався за адресою: АДРЕСА_4 . Згодом ОСОБА_3 виготовила технічну документацію із землеустрою на вказану земельну ділянку, внаслідок чого таку було зареєстровано в ДЗК та присвоєно їй кадастровий номер :01:027:0115.

Однак на початку травня 2025 року ОСОБА_3 знесла зазначений гараж та розпочала на його місці будівництво нової двоповерхової будівлі. При цьому зазначене будівництво ОСОБА_3 розпочала без жодних дозвільних документів та всупереч вимог чинних ДБН в частині дотримання протипожежних відстаней відносно будинку АДРЕСА_5 , власниками квартир у якому вони є, а тому це самовільне будівництво спричиняє загрозу їхньому майну та порушує їх права і законні інтереси, що у свою чергу обумовлює необхідність їх звернення до суду з відповідним позовом.

Стверджували, що відповідно до листа Міжгірської селищної ради № 16/06-879

від 16.06.2025, відділом містобудування, архітектури та інфраструктури Міжгірської селищної ради Матічак І. В. не надавалися дозвільні документи на будівництво нової будівлі на місці знесеного гаража навпроти будинку АДРЕСА_5 . Також згідно з листом-відповіддю Хустської РВА № 01-27/1094 від 10.06.2025 відділ містобудування, архітектури та інфраструктури Хустської РВА теж не видавав ОСОБА_3 жодних дозвільних документів. Окрім цього, листом-відповіддю ДІАМ № 3438/03/18-25 від 11.06.2025 шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності, за параметрами пошуку «замовник будівництва: ОСОБА_3 »; «адреса об`єкта будівництва: АДРЕСА_4 »; інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату надання відповіді не виявлено. Отже, ОСОБА_3 розпочала спірне будівництво без жодних дозвільних документів.

Зауважували і те, що відповідно до п.15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 та Таблиці 15.2 протипожежна відстань між об`єктом будівництва ОСОБА_3 до будинку АДРЕСА_5 повинна становити не менше 6 м, за умови віднесення обох будівель до класу наслідків (відповідальності) СС1. Це в принципі мінімально допустима відстань в будь-якому випадку. Водночас фактична відстань 2-поверхової будівлі ОСОБА_3 від зазначеного будинку складає біля 4,2 м (точна відстань буде встановлена додатково шляхом будівельно-технічної експертизи). Також на належній ОСОБА_3 земельній ділянці з кадастровим номером :01:027:0115 площею 0,0100 га, де проводиться будівництво спірної будівлі, розташована лінія електропередач (ЛЕП) напругою 6 кВт та встановлена відповідна охоронна зона, площа опори складає 4 кв. м. З огляду на потужність ЛЕП у 6 кВт та враховуючи приписи п. 7 Правил, будівля ОСОБА_3 повинна бути розташована не менш як за 10 м від зазначеної ЛЕП. Разом із тим об`єкт самочинного будівництва ОСОБА_3 знаходиться відвказаної ЛЕП на відстані біля 4 м (точна відстань буде встановлена додатково шляхом проведення будівельно-технічної експертизи), що суперечить п. 7 Правил охорони електричних мереж. Відтак указане будівництво є незаконним і в цій частині.

Звертали увагу і на те, що ОСОБА_3 від Міжгірського РЕМ чи ПрАТ «Закарпатобленерго» жодного письмового дозволу на будівництво спірної будівлі в межах 10-метрової охоронної зони ЛЕП не отримувала.

З огляду на наведене вище вони планують заявити наступні позовні вимоги: - визнати збудовану ОСОБА_3 і не введену в експлуатацію 2-поверхову будівлю, розташовану на належній їй на праві приватної власності земельній ділянці з кадастровим номером :01:027:0115 площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_5 - самочинним будівництвом; - зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні їхнього права користування належним їм майном квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 шляхом здійснення ОСОБА_3 за власний рахунок знесення об`єкта самочинного будівництва, а саме 2-поверхової будівлі, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером :01:027:0115 площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_5 протягом 30-ти днів із часу набрання рішенням суду законної сили.

Посилаючись на наведене вище просили суд накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва двоповерхову будівлю, розташовану на земельній ділянці площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_5 ; заборонити ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим уповноваженим нею фізичним чи юридичним особам вчиняти дії спрямовані на проведення подальших будівельних робіт щодо об`єкта незавершеного будівництва - двоповерхової будівлі, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером :01:027:0115 площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_5 , а також вчиняти дії, спрямовані на введення вказаної будівлі в експлуатацію, а також під`єднання її до електромереж. Примірник ухвали про забезпечення одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів, зокрема здійснення державної реєстрації обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Розгляд заяви про забезпечення позову провести без участі заявників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів із дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову, давши оцінку наведеним у ній підставам забезпечення позову, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, грошові кошти та забороною вчиняти певні дії. Приписами частини 2, 3, 10 цієї ж статті констатовано, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від ужиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії тощо.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Зазначені обставини є підставою позову та підлягають установленню та доведенню під час розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 лютого 2020 по справі № 381/4019/18, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та права інших учасників справи не порушують. Водночас таке забезпечення позову гарантуватиме виконання можливого рішення суду на користь позивача.

Судом із доданих до заяви доказів установлено, що заявники ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є власниками, відповідно, квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_3 є власницею гаражу по АДРЕСА_4 та земельної ділянки, на якому розташований цей гараж, площею 0,01 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражі відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 725226 від 17.10.2011.

Із листа Міжгірської селищної ради № 16/06-879 від 16.06.2025 видно, що відділом містобудування, архітектури та інфраструктури Міжгірської селищної ради Матічак І. В. не надавалися дозвільні документи на будівництво нової будівлі на місці знесеного гаража навпроти будинку АДРЕСА_5 . Згідно з листом-відповіддю Хустської РВА № 01-27/1094 від 10.06.2025 відділ містобудування, архітектури та інфраструктури Хустської РВА не видавав ОСОБА_3 дозвільних документів на будівництво нової будівлі на місці знесеного гаража у АДРЕСА_4 . Окрім цього, листом-відповіддю ДІАМ № 3438/03/18-25 від 11.06.2025 зазначено, що шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності, за параметрами пошуку «замовник будівництва: ОСОБА_3 »; «адреса об`єкта будівництва: АДРЕСА_4 »; інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату надання відповіді не виявлено.

Зі змісту заяви заявників убачається, що предметом позову буде визнання збудованої ОСОБА_3 і не введеної в експлуатацію 2-поверхової будівлі, розташованої на належній їй на праві приватної власності земельній ділянці з кадастровим номером :01:027:0115 площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_5 - самочинним будівництвом; зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні їхнього права користування належним їм майном квартирами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 шляхом здійснення ОСОБА_3 за власний рахунок знесення об`єкта самочинного будівництва, а саме 2-поверхової будівлі, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером :01:027:0115 площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_5 протягом 30-ти днів із часу набрання рішенням суду законної сили.

На підтвердження незаконного будівництва заявниками (окрім наведених вище листів-відповідей Міжгірської селищної ради, Хустської районної військової адміністрації та ДІАМ) надано світлини будівництва гаражу.

Проте з цих світлин неможливо об`єктивно встановити, яка земельна ділянка зображена, в який час зроблені дані фотознімки, а також те, що саме на земельній ділянці з кадастровим номером з кадастровим номером :01:027:0115 площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_5 проводяться будівництво ОСОБА_3 .

Отже, суд доходить до переконання, що матеріали заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову не містять доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_3 здійснює незаконне будівництво на земельній ділянці, яка перебуває в її приватній власності з кадастровим номером :01:027:0115, а додані до заяви світлини не є належними та допустимими доказами на підтвердження вказаного.

У даному випадку заборона будівництва на земельній ділянці особі, яка є її власником, та за відсутності належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили поза розумним сумнівом про порушення прав саме заявників ОСОБА_2 і ОСОБА_1 щодо загрози їхньому майну цим будівництвом, є непропорційним обмеженням прав власника ОСОБА_3 .

Зважаючи на наведене вище, обґрунтування заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими майбутніми позовними вимогами, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову та відсутність підстав для її задоволення, а тому у задоволені заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви слід відмовити.

Водночас суд зауважує, що заявники не позбавлені можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення їх позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

З огляду на наведене вище та керуючись статтями 149, 150, 153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник адвокат Гримут Дмитро Юрійович, до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 1 липня 2025 року.

Суддя В. Ю. Готра