Справа № 372/2920/21
Провадження № 2/752/2119/25
У Х В А Л А

26.06.2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

з участю секретаря Шевченко В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву представника позивача, адвоката Савченко Ольги В`ячеславівни про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог та повернення судового збору у справі за позовом Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут+Ко» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №372/2920/21 за позовом Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

У підготовчому судовому засіданні 26.06.2025 представник позивача, адвокат Савченко Ольга В`ячеславівна наголосила на необхідності розгляду та вирішення заяви від 15.11.2024 про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог та повернення судового збору у справі.

Вказана заява обґрунтована тим, що постановою Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 372/2920/21 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25.01.2022 та постанову Київського апеляційного суду від 22.12.2022 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

З метою врахування викладених у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №372/2920/21 висновків, позивач вважає за необхідне подати заяву про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог до 540 000,00 доларів США, подану до Голосіївського районного суду м. Києва 13.09.2021.

Так, у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 372/2920/21 викладені наступні висновки:

«У справі, яка переглядається у первісній редакції позовної заяви товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у розмірі 2 600 000,00 гривень як суму, яка була передана продавцю на виконання договору купівлі-продажу, який в подальшому визнаний недійсним в судовому порядку.

При цьому позивач зазначив, що сплачена ним сума на виконання договору купівлі-продажу мала бути повернена товариству в порядку реституції. Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто у первісній редакції позовної заяви предметом позову була сума у розмірі 2 600 000,00 гривень, а матеріально-правовою підставою зазначено частину першу статті 216 ЦК України.

13.09.2021 товариство подало заяву про збільшення позовних вимог.

У цій заяві позивач просив: стягнути з відповідача на користь ТОВ «Укрвермут+Ко» грошові кошти в сумі 540 000,00 доларів США.

Предметом позову у заяві від 13.09.2021 про збільшення позовних вимог заначено грошові кошти в розмірі 540 000,00 доларів США, а матеріально-правовою підставою - стягнення з відповідача штрафу на підставі пункту 4.7 договору купівлі- продажу, який визнаний недійсним.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Таким чином, у заяві від 13.09.2021 позивач, розпорядившись процесуальними правами на власний розсуд, змінив як предмет так і підстави позову, що процесуальним законом не допускається, оскільки одночасна зміна підстав і предмета позову є новими вимогами позову, які мали бути оформлені письмовою заявою відповідно до ЦПК України.

Вийшовши за межі первісних позовних вимог, місцевий суд самостійно змінив предмет та підставу позову, помилково розглянув та вирішив нові позовні вимоги, надавши юридичну оцінку новим підставам».

Враховуючи наведене, позивач просить суд залишити без розгляду заяву про збільшення позовних вимог до 540 000, 00 доларів США, подану до Голосіївського районного суду м. Києва 13.09.2021 та здійснювати подальший розгляд справи у межах первісних позовних вимог, які були викладені у позовній заяві.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача, адвокат Савченко Ольга В`ячеславівна підтримала подану заяву про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у справі, адвокат Танащук Максим Володимирович висловив заперечення проти задоволення поданої заяви, вказавши на те, що стаття 49 ЦПК України містить право позивача лише щодо зменшення розміру позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, проте, право на залишення поданої раніше заяви без розгляду не передбачене.

Розглянувши подану представником позивача заяву про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог суд дійшов наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною другою статті 2 ЦПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частини перша статті 12 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Водночас частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (частина перша статті 174 ЦПК України).

Згідно пункту 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, серед іншого, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Процесуальний інститут залишення заяви без розгляду - це процесуальна дія, яка передбачає припинення розгляду заяви поданої учасником справи без прийняття рішення по суті.

Суд наголошує, що лише позивачу належить право визначати розмір позовних вимог.

З викладено вбачається, що учасник справи, має право як звернутися до суду із відповідною процесуальною заявою чи клопотанням так і подальшому, подати до суду заяву про залишення такої заяви чи клопотання без розгляду.

Вказаний висновок не суперечить загальним засадам, принципам, а також завданням цивільного судочинства.

Суд зазначає, що справа № 372/2920/21, згідно постанови Верховного суду від 05.06.2024 була направлена до Голосіївського районного суду м. Києва на новий розгляд, а тому, на цей час, позовні вимоги сформульовані та розглядаються без врахування заяви про збільшення позовних вимог від 13.09.2021.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог.

Щодо повернення судового збору суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Суд встановив, що на підставі платіжного доручення №552 від 13.09.2021 (том 1 а.с. 103) Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут+Ко» перерахувало судовий збір у розмірі 177 093,43 гривень.

Сплата судового збору у розмірі 177 093,43 гривні була зумовлена поданням заяви про збільшення позовних вимог від 13.09.2021 з 2 600 000,00 гривень до 540 000,00 доларів США, яку суд залишає без розгляду.

Враховуючи викладене позивачу належить повернути з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 177 093,43 гривень, сплаченого на підставі платіжного доручення № 552 від 13.09.2021.

Керуючись статтями: 2,13, 43 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

заяву представника позивача, адвоката Савченко Ольги В`ячеславівни про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог та повернення судового збору задовольнити.

Залишити без розгляду заяву Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут+Ко» про збільшення позовних вимог від 13.09.2021.

Повернути Українсько-швейцарському спільному підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» (, місцезнаходження: 61023, Харківська обл., місто Харків, вул. Сумська, будинок 73) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 177 093 (сто сімдесят сім тисяч дев`яносто три) гривні 43 копійки, сплачений на підставі платіжного доручення № 552 від 13.09.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 26.06.2025.

Суддя С.О. Чекулаєв