ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2796/25
номер провадження 2-н/695/151/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, 3% річних та інфляційних витрат.

ВСТАНОВИВ:

25.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ у сумі 5362.57 грн, 3% річних у сумі 236.69 грн, інфляційних витрат в сумі 979.95 грн та 302.80 грн судового збору.

01.07.2025 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу, так як вона вважає, що стягувачем пропущений строк позовної давності, крім того її не було повідомлено про передачу права вимоги, з нею жодних договорів стягувач не укладав, тому не має права на нарахування штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст.167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають з повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу25.06.2025 року. З матеріалів заяви вбачається, що заявником заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.02.2021 року по 30.05.2022 року, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Встановлення обставин зупинення перебігу строку позовної давності виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин зупинення строку позовної давності.

Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявляючи в заяві про видачу судового наказу свої вимоги, заявник назвав їх вимогами про стягнення з боржника заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, про що заперечує ОСОБА_1 , вказуючи, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань заявник не є надавачем житлово-комунальних послуг, основним видом діяльності є діяльність у сфері права. У своїй заяві про видачу судового наказу заявник стверджує, що до нього право вимоги до боржника перейшло за Договором про відступлення права вимоги, укладеним з ТОВ «Черкасигаз збут».

Тобто, по суті подана заява є не вимогою про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а вимогою про виконання боржником ОСОБА_1 грошової вимоги, яка перейшла до заявника, як до Нового кредитора, від ТОВ "Черкасигаз збут", як Первісного кредитора, за договором про відступлення права вимоги.

Ці правовідносини регулюються главою 73 ЦК України «Факторинг» і вимагають від суду дослідження того, який саме порядок та які умови відступлення Первісним кредитором Новому кредитору свого права вимоги до боржників передбачено договором про відступлення прав вимоги.

У частині першій статті 161 ЦПК України передбачено виключний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ і вимоги про виконання боржником грошової вимоги нового кредитора за договором про відступлення права вимоги не входять до цього переліку. Вищевикладені обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу. Згідно із ч. 2ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відтак, суд відмовляє у видачі судового наказу, виходячи з неможливості розгляду заяви в порядку наказного провадження.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку, зарахувавши до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви суму судового збору 302,80 грн, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст.165, ч. 2 ст. 167, ст.ст. 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про право звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Середа Л.В.