ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5279/24 Номер провадження 22-ц/814/678/25Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар:Грицак А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Машкіної Вікторії Миколаївни на додаткове рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Октябрського районного суду від 20.08.2024 року позов ОСОБА_1 до Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» про стягнення коштів залишено без задоволення.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» адвокат Панченко О.О. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що у провадженні Октябрського районного суду м.Полтави перебувала цивільна справа позовом ОСОБА_1 до Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» про стягнення коштів. 20.08.2024 року Октябрським районним судом м. Полтави прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

У відзиві нею, як представником, зроблено заяву про понесені судові витрати. Сума судових витрат, які понесені відповідачем в суді першої інстанції становить 15 000 грн. Вважає, що судові витрати повинні бути покладені саме на позивача за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія».

До суду надійшло заперечення сторони позивача щодо клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, в яких представник просить відмовити ТОВ «ФК «Олімпія» у задоволенні клопотання щодо стягнення з позивача судових витрат; у разі задоволення клопотання щодо стягнення судових витрат - зменшити їх до розміру 10 грн. Зазначила, що розмір витрат значно завищений та не відповідає складності справи виконаній роботі представника ТОВ «ФК «Олімпія». Відповідач просить стягнути суму витрат на правову допомогу ідентично сумі вимоги до нього, що не є рівноцільно. Вважає, що 15 000 грн. це є завелика сума для здійсненої роботи адвоката у справі. Також, просить під час вирішення цього питання врахувати і саму особу позивача, яка є пенсіонером та не працює з 2022 року, а тому її платоспроможність є малою. Покладення на фізичну особу таких витрат не є раціональним та справедливим. Одночасно зазначає, що рішення суду оскаржено, воно не набрало законної сили, а отже може бути змінене судом апеляційної інстанції .

Додатковим рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 26 вересня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія», місцезнаходження: 01054, м.Київ, вул.Дмитрівська,56-Б, , 15 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що суд першої інстанції не врахував всіх обставин у справі та прийняв необґрунтоване рішення.

Апелянт зазначає , що районним судом взагалі не взято до уваги Заперечення щодо клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, яке подано представником позивача через електронний суд 18.09.2024, де позивач заперечила проти надмірного розміру правової допомоги та у прохальній частині зазначила про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 10 грн. у разі задоволення клопотання про їх стягнення.

Скаржник вказує, що стягнутий судом першої інстанції розмір судових витрат є завищеним необґрунтованим та не спів мірним зі складністю справи.

Окрім того посилається на те , що судом не враховано , що позивач є пенсіонером, і сума витрат на правничу допомогу стягнута судом буде надмірним тягарем для ОСОБА_1 .

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 26 вересня 2024 року , та ухвалити нове яким клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Олімпія» про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити на суму 10 грн.

Згідно матеріалів справи, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» з адвокатом Панченко О.О. укладено Договір про надання правничої допомоги № 01-07/06/24 від 07.06.2024 року. До справи надано ордер адвоката Панченко О.О. (т.1, а.с.80), квитанцію на оплату виконаних адвокатом робіт (т.1 а.с.169).

З акту виконаних робіт №1 наданої правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги № 01-07/06/24 від 07.06.2024 року вбачається, що адвокатом Панченко О.О. надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» правничу допомогу в сумі 15 000 грн. (т.1 а.с.170).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги,входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19)

Процесуальний закон встановлює критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертоюстатті 137 ЦПК України.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача до 5 000 грн, оскільки такий розмір відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Машкіної Вікторії Миколаївни - задовольнити частково.

Додаткове рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 26 вересня 2024 року змінити , зменшивши суму витрат на професійну правничу допомогу стягнутих з ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія», місцезнаходження: 01054, м.Київ, вул.Дмитрівська,56-Б, з 15 000 грн до 5 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов