Справа № 643/9295/23
Провадження № 2/643/2242/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Головашич Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2023 року представник КП «Харківські теплові мережі» за довіреністю - Вініцький М. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 83 270,26 грн. та судового збору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг КП «ХТМ», яке надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у відповідачки станом на 24.02.2022 року виникла заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 83 270,26 грн., що утворилась за період з 01.06.2014 року по 23.02.2022 року. У зв`язку із викладеним представник КП «ХТМ» звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова, ухваленим 27 листопада 2023 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2014 року по 23.02.2022 року, у розмірі 83 270,26 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2684 грн.

26.11.2024 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій остання просила скасувати заочне рішення Московського районного суду м. Харкові від 27.11.2023 року, посилаючись на те, що відповідачці не було повідомлено про розгляд справи, оскільки вона не отримувала викликів до суду, а тому не змогла скористатися своїми процесуальними правами подати відзив на позовну заяву та звернутись до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Крім того, просила поновити строк на подачу заяви по перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволено. Поновлено ОСОБА_4 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року по справі № 643/9295/23. Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та призначено судове засідання.

30 січня 2025 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова ухвалене 27 листопада 2023 у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24 лютого 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Головашич Ю.О. звернулась до суду з заявою про поворот виконання рішення суду у цивільній справі № 643/9295/23 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, оскільки заочне рішення скасовано і справу призначено на новий розгляд.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Головашич Юлії Олександрівни про поворот виконання рішення суду у цивільній справі № 643/9295/23 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання повернути без розгляду.

24 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Головашич Ю.О. падала заяву про застосування до позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» строку позовної давності.

21 квітня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача Давидов В.О. подав до суду додаткові пояснення. Суть пояснень полягала в наступному.

Так, в інтересах відповідача його представником подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Отже, сама по собі заява про застосування строку позовної давності вже свідчить про визнання відповідачем порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. встановлений карантин на всій території України. Постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392, від 22 липня 2020 р. № 641, від 9 грудня 2020 р. № 1236, № 104 від 17.02.2021р., № 405 від 21.04.2021р., № 611 від 16.06.2021р., № 855 від 11.08.2021р., № 981 від 22.09.2021р., № 1336 від 15.12.2021р., № 229 від 23.02.2022р., № 630 від 27.05.2022р., № 928 від 19.08.2022р., № 1423 від 23.12.2022р., № 383 від 25.04.2023р. (із змінами і доповненнями) , карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 р. до 30 червня 2023 р. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX внесено зміни дозаконодавчих актів, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного ко доповнено пунктами 12 такого змісту:"12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 01 квітня 2017 року закінчувався з 01 квітня 2020 р., а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 01 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року не виходить за строки позовної давності. Вищезазначене підтверджується судовою практикою, а саме: постановою Харківського апеляційного суду по справі № 643/2664/23 від 20.09.2023; постановою Харківського апеляційного суду по справі № 642/1144/23 від 11.10.2023; постановою Харківського апеляційного суду по справі № 643/3611/23 від 01.12.2023; постановою Харківського апеляційного суду по справі № 645/3561/23 від 11.09.2023. Отже, у разі застосування судом строку позовної давності, заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 23.02.2022 складатиме 63 255,54 грн. та судовий збір в сумі 2684,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача Давидов В.О. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити, надав пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Головашич Ю.О., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Також зазначила, що відповідач, ОСОБА_5 , набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 06 лютого 2019 року на підставі свідоцтва посвідченого та виданого приватним нотаріусом ХМНО Гавриловим Е. В., зареєстрованого в реєстрі за № 290. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка зареєструвала своє право власності на зазначену квартиру 06 лютого 2019 року. До 06 лютого 2019 року власником даної квартири був ОСОБА_6 . Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Тобто, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Враховуючи наведене на відповідача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги з теплопостачання (так і за інші послуги) надані позивачем попередньому власнику, що нараховані до 06 лютого 2019 року, тобто до набуття відповідачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Період який може розглядатися щодо стягнення заборгованості з відповідача з 06.02.2019 року по 23.02.2022 року.

Крім того, представник відповідача просила суд здійснити поворот виконання рішення суду у цивільній справі № 643/9295/23 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, оскільки заочне рішення скасовано і справу призначено на новий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_7 перебуває на реєстраційному обліку та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

За даною адресою позивачем КП «Харківські теплові мережі» відповідачу надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Тобто відповідач є споживачами КП «Харківські теплові мережі».

Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежей за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість абонента перед КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.06.2014 по 23.02.2022 складає 83 270,26 гривень.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач, в свою чергу, споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Правилами ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Не зважаючи на відсутність у матеріалах справи договору про надання послуг з теплопостачання між сторонами, відповідач зобов`язана була оплачувати спожиті послуги, позаяк вона фактично ними користувалася.

Зазначена правова позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, в якій зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Аналогічні висновки викладені і у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020:

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилась від послуг, які надає їй КП «Харківські теплові мережі», то в неї виник обов`язок сплатити ці послуги.

Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконувала, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила.

Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, відповідач є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.09.2023 року, яка міститься в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_7 значиться зареєстрованою за адресою, за якою надаються послуги з теплопостачання позивачем з 20.05.2010 року (а.с. 7).

Доказів того, що послуги відповідачу не надавались, що вона не користувалась наданими послугами і потреби в таких послугах не мала, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Доводи представника відповідача про те, що на відповідача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги з теплопостачання надані позивачем, що нараховані до 06 лютого 2019 року, тобто до набуття відповідачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 , суд вважає безпідставними, оскільки відповідач ОСОБА_7 зареєстрована у спірній квартирі з 20.05.2010 року, має право на користування даним житловим приміщенням, є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, а той факт, що вона стала власником квартири лише 06.02.2019 не звільняє її від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того, відповідач з приводу відсутності такої послуги до позивача не звертався, факт отримання вказаних послуг не спростувала.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані 21.04.2025 року представником позивача уточнені розрахунки, суд дійшов висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.

Що стосується заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Головашич Ю.О. про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

У Цивільному кодексі визначено два види строків позовної давності: загальний і спеціальний (ст.ст. 257, 258 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 встановлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

В останнє, Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 р. № 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.06.2023 року.

Згідно із законом від 30.03.2020 № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.ст. 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020 року.

Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції закону № 540-IX перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Отже, відповідно до п. 12 «Перехідних і прикінцевих положень» ЦК України продовжено під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених, зокрема, ст.ст. 257, 258 цього Кодексу.

Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по даній справі призупинена з 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину), її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам продовжив свій перебіг. Перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.06.2014 по 31.03.2017 не підлягають задоволенню, так як пред`явлені поза межами позовної давності.

У межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2014 по 31.03.2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, плата за-комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу.

З даним позовом до суду КП «Харківські теплові мережі» звернулося 11.09.2023 року.

А тому, суд не позбавлений можливості застосувати строк позовної давності в три роки до початку дії карантину 01.04.2020, а саме з 01.04.2017, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 23.02.2022, заявлені в межах строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи викладене вище, позовні вимоги повинні бути задоволені частково, в межах строків позовної давності з 01.04.2017 по 23.02.2022 в розмірі 63 255,54 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги, підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 63 255,54 грн.

Щодо заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Головашич Ю.О. про поворот виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року, суд зазначає наступне.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова, ухваленим 27 листопада 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2014 року по 23.02.2022 року, у розмірі 83 270,26 грн. та судовий збір в розмірі 2684 грн.

22.11.2024 року постановою головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рояновим П.О. відкрито виконавче провадження № 76624825 з виконання виконавчого листа № 643/9295/23, виданого 04.10.2024 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2014 по 23.02.2022, у розмірі 83 270,26 грн.

З платіжної інструкції № OBRC0IPB2R від 27.11.2024 року убачається, що Салтівським ВДВС у м. Харкові СМУМЮ було стягнуто з ОСОБА_9 ФОП грошові кошти у розмірі 86 656,51 грн., призначення платежу «стягнення; 86 656,51 грн. ВП № 76624825; з виконання виконавчого документу; виконавчий лист; № 643/9295/23; виданий; 04.10.2024; документ видав; МОСКОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ХАРКОВА. - на осн.док.ВК № 241127PBNKI99».

Згідно відповіді в.о. начальника Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ Романінця Р. № 26822 від 17.02.2025 року убачається, що відповідно до даних АСВП на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 76624825 по виконанню виконавчого листа № 643/9295/23 виданого 04.10.2024 Московським районним суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2014 року по 23.02.2022 року, у розмірі 83 270,26 грн. 28.11.2024 керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» провадження закінчено. 26.11.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти з опрацювання платіжної інструкції № 61950 від 25.11.2024, сума надходження 5243 грн. 77 коп., рахунок з якого списано НОМЕР_2 . 27.11.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти з опрацювання платіжної інструкції № 62611 від 27.11.2024, сума надходження 86 656 грн. 51 коп., рахунок з якого списано НОМЕР_3 . 28.11.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти з опрацювання платіжної інструкції № 62615 від 27.11.2024, сума надходження 1366 грн. 85 коп., рахунок з якого списано НОМЕР_4 . 28.11.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти з опрацювання платіжної інструкції № 62614 від 27.11.2024, сума надходження 545 грн. 94 коп., рахунок з якого списано НОМЕР_5 . 28.11.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти з опрацювання платіжної інструкції № 62616 від 27.11.2024, сума надходження 11006 грн. 20 коп., рахунок з якого списано НОМЕР_6 . Додатково повідомляють, що кошти у розмірі 1366 грн. 85 коп. та 11552 грн. 14 коп. повернуті на рахунок боржника НОМЕР_7 відкритий у Харківській ГРУ АТ КБ "ПриватБанк" 28.11.2024, як надмірно стягнуті.

26.11.2024 року відповідач ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 у справі № 643/9295/23.

30 січня 2025 року ухвалою суду заочне рішення Московського районного суду м. Харкова ухвалене 27 листопада 2023 у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 № 13-рп/2011 вказав, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду, в тому числі в частині, допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Отже, відновлення прав заявника за наявних обставин можливе лише шляхом повороту виконання рішення суду.

Згідно з ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Суд зазначає, що питання про поворот виконання судових рішень виникає у зв`язку із скасуванням чи зміною судом апеляційної чи касаційної інстанції вже виконаних постанов. Поворот виконання судового рішення є способом захисту прав та інтересів боржника і передусім полягає у поверненні стягувачем боржнику одержаного за судовим рішенням у разі скасування цього рішення або зміни його на користь боржника.

З огляду на викладене та враховуючи, що заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 року у справі № 643/9295/23 скасовано ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.01.2025 року, заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Головашич Ю.О. про поворот виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 у справі № 643/9295/23 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2038,88 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259,263-267,279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 23.02.2022 року в розмірі 63 255,54 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2038,88 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Головашич Ю.О. про поворот виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 у справі № 643/9295/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 83 270,26 гривень - задовольнити.

Допустити поворот виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 у справі № 643/9295/23.

У порядку повороту виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 у справі № 643/9295/23 стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 83 270,26 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» , місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 30 червня 2025 року.

Суддя - О.О. Олійник