Справа № 127/9939/25
Провадження № 2/127/1857/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Петуховій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пономаренка Д.Ю. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що 07.07.2018 сторони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29.06.2022 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/11150/22 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дитина залишилась проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, проживає окремо від позивача та дитини, не піклується про дитину та не надає матеріальної допомоги для забезпечення необхідних потреб дитини. Домовленості з відповідачем щодо надання матеріальної допомоги (аліментів) на утримання дитини немає, самостійно позивач не має змоги забезпечити належний рівень життя сина. За вказаних обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитин6и в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 22.04.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

01.05.2025 представник відповідача адвокат Корнійчук С.А. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що дійсно сторони перебували в шлюбі між собою, і мають спільну дитину. Ці обставини відповідачем визнаються і не заперечуються. Відповідач позивачу кошти на утримання дитини надавав добровільно, і це влаштовувало позивача, що є свідченням того, що позивач раніше до суду з позовом не зверталась. Відповідач має на утриманні також іншу дитину, від іншого шлюбу, та сплачує аліменти згідно рішення суду, такі обставини мають бути враховані при присудженні аліментів з відповідача. Відповідач не працює, не отримує регулярний дохід, а тому в даному випадку підлягає застосуванню вимоги ст.184 СК України, а саме визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач визнає позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористалась.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Пономаренко Д.Ю. подав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Корнійчук С.А. подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі відповідача. Позовні вимоги просив задовольнити частково, з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 07.07.2018 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2022 у справі №127/11150/22 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 30.07.2022.

Згідно інформації наданої ГУ ДПС у Вінницькій області від 30.04.2025 відсутня інформація про доходи ОСОБА_2 за період з березня 2024 року по березень 2025 року.

ОСОБА_4 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

14.03.2018 Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до судового наказу №127/1207/18, виданого 26.01.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, судом при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

У відзиві відповідач зазначив, що він не працює, не отримує регулярний дохід, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, разом з тим, погоджується забезпечити дитині прожитковий мінімум, а саме сплачувати на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі - 3000,00 гривень.

Однак суд критично оцінює заперечення відповідача, виходячи з такого.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц дійшов висновку, що факт відсутності у батька чи матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Тобто, відсутність відомостей про доходи, працевлаштування відповідача, який за віком є працездатним, не звільняє його від обов`язку по утриманню своєї дитини.

Більш того, відповідач не довів неможливість офіційно працювати та заробляти достатньо коштів для утримання дитини та забезпечення такого майнового рівня, який дозволить виконати зобов`язання щодо забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини. Судом не встановлено медичних протипоказань або застережень щодо працевлаштування відповідача.

Поряд з цим, розмір утримання має залежати не лише від доходів, які отримує його платник та який він об`єктивно міг би і може сплачувати, а й від вимог розумності та необхідного достатку.

Слід зазначити, що форму стягнення аліментів обирає позивач під час звернення до суду, а тому суд не може за власною ініціативою або за клопотанням відповідача змінити форму стягнення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи, що для кожної дитини має бути встановлений однаковий розмір аліментів, зменшення розміру аліментів вочевидь не відповідатиме вимогам Декларації прав дитини та Конвенції про права дитини про належне матеріальне забезпечення кожної дитини та забезпечення найкращих інтересів дитини, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому відповідач не позбавлений права звернення до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів.

Вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину, підлягають задоволенню.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову до суду, тобто в даній справі з 31.03.2025.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1 211,20 грн.

Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Керуючись ст.ст. 180, 182 СК України, ст.ст. 141, 263-265, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2025, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30.06.2025.

Суддя О.О. Жмудь