Справа № 152/448/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 липня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Роздорожної А.Г.

за участі секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом адвоката Трубчанінова Станіслава Олеговича

в інтересах ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача - Жмеринський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

вимоги позивача: про зменшення розміру аліментів на утримання дитини

учасники справи в судове засідання не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.

1. Представник позивача звернувся до суду з цим позовом та вказав, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано та постановлено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2020 року і до повноліття дитини. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 1 лютого 2025 року складає 451,76 грн. Представник позивача зазначає, що позивач є військовослужбовцем - солдатом в/ч НОМЕР_1 , який перебуває в особливих умовах, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, бере участь у бойових діях та несе значні матеріальні витрати на своє вимушене утримання з метою збереження власного життя та здоров`я. 3 березня 2025 року о 15:50 військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , отримав бойову травму у вигляді вогнепального акубаротравматичного поранення з забоєм правого колінного суглоба, що зафіксовано у первинній медичній картці № 36714 (форма 100). О 16-30 год того ж дня він був доставлений до закладу стабілізації здоров`я №1 м. Лиман, де наразі продовжує лікування. Крім того, згідно з висновком кардіолога від 10 лютого 2024 року, солдату ОСОБА_1 встановлено попередній клінічний діагноз: вторинна артеріальна гіпертензія, що супроводжується метаболічною кардіопатією. Цей стан вимагає постійного лікарського нагляду та періодичного лікування. У зв`язку із вищевикладеним, представник позивача просить змінити розмір аліментів утримуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на підставі рішення Шаргородського районного суду за позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів по цивільній справі від 17 листопада 2020 року, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-9).

2. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав копію розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, копію свідоцтва про народження сина позивача, копію паспорта позивача, копію витягу з Єдиного реєстру боржників, копію рішення Шаргородського районного суду від 17 листопада 2020 року, копію індивідуальних відомостей про застраховану особу, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію довідки про доходи, копію пенсійного посвідчення ОСОБА_5 , копію акту дослідження стану здоров`я, копію консультативного висновку, копію виписки із медичної картки амбулаторного хворого, копії виписних епікризів, копію первинної медичної картки.

3. 29 квітня 2025 року від представника відповідачки - адвоката Країла С.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якій він зазначає, що вказаний позов подано з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому має бути відмовлено у його задоволенні повністю. Адвокат зазначає, що у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Це означає, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Представник відповідачки звертає увагу суду, що із документів, наданих позивачем до позову, вбачається, що останній свій сімейний стан не змінював, з моменту призначення сплати аліментів його матеріальний стан не погіршився, а, навпаки, покращився, що виключає наявність підстав для зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року у справі № 152/760/20. Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23 червня 2022 року № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. З огляду на викладене Держава забезпечує соціальний захист військовослужбовців, які, зокрема, отримали поранення під час бойових дій, а тому наявність такого також не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які особа має сплачувати на утримання своєї дитини. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи наведені норми діючого законодавства України та сталої практики Європейського Суду з прав людини, сторона відповідача просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трубчанінов Станіслав Олегович, до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача - Шаргородський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити повністю (а.с.58-60).

4. 22 травня 2025 року від представника позивача - адвоката Трубчанінова С.О. надійшли письмові пояснення, у яких він зазначає, що виявлений у пацієнта ОСОБА_1 розрив меніска III ступеня являє собою повну анатомічну деструкцію хрящової структури, що призводить до значної дисфункції амортизаційного та стабілізаційного механізмів колінного суглоба, клінічно маніфестуючи стійким больовим синдромом, епізодами потенційних механічних блокад суглоба та суб`єктивним відчуттям його нестабільності. Діагностований гонартроз є свідченням прогресуючих дегенеративно-дистрофічних процесів у гіаліновому хрящі суглобових поверхонь, що зумовлює хронічний алгічний синдром, ригідність рухів та обмеження амплітуди флексії та екстензії у відповідному суглобі. Наявність помірного ексудативного синовіту відображає реактивний запальний процес у синовіальній мембрані з патологічною акумуляцією рідинного вмісту в межах суглобової капсули, що потенціює інтенсифікацію больових відчуттів та формування локального набрякового синдрому. Сукупність вищеописаних патоморфологічних змін констатує наявність тяжкого ступеня ураження правого колінного суглоба, що об`єктивно спричиняє значний негативний вплив на його функціональну здатність та загальний рівень життєдіяльності пацієнта. Згідно з даними страхового анамнезу, встановлено факт тривалого анамнезу захворювання правого колінного суглоба у пацієнта, з відзначенням погіршення клінічного стану, що бере свій початок з 3 березня 2025 року та пов`язане з отриманою травмою внаслідок виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини. До моменту госпіталізації ОСОБА_1 отримував амбулаторне лікування, однак прогресування патологічного процесу зумовило необхідність його переведення до спеціалізованого відділення оперативного лікування. Підтвердження понесених фінансових витрат на попереднє лікування засвідчується відповідними платіжними документами. На даний момент пацієнт ОСОБА_1 продовжує отримувати стаціонарне лікування під динамічним наглядом медичного персоналу, а тому, враховуючи вищевикладене представник позивача вважає, що стан здоров`я позивача погіршився і він змушений нести значні витрати на своє лікування (а.с.72-75).

5. Третя особа своєї позиції щодо позову не висловила.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. 14 травня 2025 року від представника відповідачки до суду надійшла заява, у якій він просив судове засідання, призначене на 10-00 год 14 травня 2025 року, провести у відсутність відповідача та її представника (а.с.66).

7. В пункті 2 письмових пояснень представник позивача просив розгляд цивільної справи проводити без участі та присутності адвоката та позивача по справі (а.с.75).

8. 27 червня 2025 року від представника відповідачки до суду надійшла заява, у якій він просив судове засідання, призначене на 11-00 год 1 липня 2025 року, провести у відсутність відповідача та її представника (а.с.94).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

9. Ухвалою суду від 9 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою суду встановлено строк до 30 квітня 2025 року: відповідачці - для надання відзиву на позов, третій особі для надання письмових пояснень щодо позову, позивачу та відповідачці строк до 14 травня 2025 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.53).

10. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачці за адресою, що надана суду виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 9 квітня 2025 року, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.52). Згідно з поштовим повідомленням, відповідачка отримала вказані документи 21 квітня 2025 року (а.с.57). Копію ухвали суду та судову повістку третя особа отримала 17 квітня 2025 року (а.с.30).

11. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року розгляд справи було відкладено, встановлено позивачу строк до 15 червня 2025 року для подання відповіді на відзив, в свою чергу відповідачці встановлено строк до 1 липня 2025 року для подання заперечень (а.с.69).

12. Таким чином, судом вжиті належні заходи для реалізації сторонами судового захисту своїх прав та інтересів.

13. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи подані представниками сторін клопотання (див. пункти 6-8), Суд ухвалює це рішення за їх відсутності.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

14. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що виданий державним виконавцем Жмеринського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) згідно виконавчого листа №152/763/20 виданого 9 квітня 2021 року Шаргородським районним судом Вінницької області, станом на 1 лютого 2025 року заборгованість складає 451,76 грн (а.с.10).

15. Згідно із копією свідоцтва про народження, сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

16. Із копії паспорта видно, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Шаргород Вінницької області (а.с.13-19).

17. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 20 лютого 2025 року, інформація щодо фізичної особи-боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня (а.с.21).

18. Відповідно до копії рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року по справі №152/763/20, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано та постановлено стягувати зі ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_4 , зареєстрованої в. АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2020 року і до повноліття дитини (а.с.22-26).

19. Відповідно до копії індивідуальних відомостей про застраховану особу Форма ОК-5 та Форма ОК-7 ОСОБА_1 , його заробітна плата за січень 2025 року складає 120557,80 грн (а.с.27-32).

20. Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 квітня 2021 року видно, що державним виконавцем відділу Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Наталею Грелею відкрито виконавче провадження №65158152, на підставі виконавчого листа №152/763/20, виданого 9 квітня 2021 року Шаргородським районним судом Вінницької області про стягнення зі ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_4 , зареєстрованої в. АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2020 року і до повноліття дитини (а.с.33-34).

21. Відповідно до копії довідки про доходи (грошове забезпечення), що видана ОСОБА_1 , він дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора та його загальна сума доходу у період з 17 липня 2024 року по 31 січня 2025 року становить 588293,39 грн (а.с.35).

22. Згідно із копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом 3 групи та з 25 липня 2028 року по довічно отримує пенсію (а.с.36).

23. Із копії акту дослідження стану здоров`я та консультативного висновку від 10 травня 2024 року, ОСОБА_1 було встановлено діагноз: артеріальна вторинна гіпертензія, метаболічна кардіопатія, та було порекомендовано медичні препарати для амбулаторного лікування (а.с.37, 38).

24. Відповідно до копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого №56817398, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено діагноз: первинний гонартроз, двобічний (основний) (а.с.39).

25. Згідно із копією виписного епікризу, ОСОБА_5 поступила 7 грудня 2016 року та була виписана 19 грудня 2016 року із відділення «Урологічне» із діагнозом: кораловидні конкременти обох нирок (а.с.41).

26. Із копії виписного епікризу видно, що ОСОБА_5 поступила 7 лютого 2017 року та була виписана 13 лютого 2017 року із відділення «Урологічне» із діагнозом: кораловидний камінь лівої нирки (а.с.42).

27. Відповідно до первинної медичної картки №36714 від 3 березня 2025 року, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , отримав бойову травму у вигляді вогнепального акубаротравматичного поранення з забоєм правого колінного суглоба (а.с.44).

28. До матеріалів справи представник позивача також долучив медичну документацію, яка підтверджує факт надання невідкладної медичної допомоги позивачу з подальшою госпіталізацією, а також результати лікарських досліджень (а.с.76-89).

V. Оцінка Суду.

29. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.

30. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

31. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

32. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

33. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

34. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

35. Згідно з частиною першою статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

36. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

37. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

38. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

39. Звертаючись до суду з даним позовом про зміну розміру аліментів, позивач обґрунтував його тим, що матеріальне становище його змінилося внаслідок того, що лікувальні та реабілітаційні заходи, які необхідні йому після отриманого поранення, є дороговартісними та довготривалими, значна частина коштів витрачається на забезпечення потреб на фронті. Разом з тим, в даному випадку необхідно відзначити, що для застосування положень статті 192 СК України має значення не саме по собі формальне (номінальне) зменшення рівня доходу платника аліментів, а таке погіршення його майнового стану, яке не дозволяє останньому сплачувати аліменти в повному обсязі та одночасно забезпечувати собі належний рівень та умови життя, що, в свою чергу, зумовлює необхідність встановлення і доведення перед судом рівня видатків платника аліментів та оцінку їх у порівнянні з доходами. Тягар з доведення перед судом рівня своїх доходів та видатків, їх співвідношення, яке свідчить про незадовільний майновий стан платника аліментів, за змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства процесуальний закон покладає на позивача, чого останнім, як вбачається із вищевикладеного, здійснено не було.

40. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

41. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

42. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

43. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

44. Суд оцінив подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З цих підстав, Керуючись

статтями 259, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі статей 180, 181, 182, 192 СК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. В задоволенні позову адвоката ОСОБА_7 , що поданий в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача - Жмеринський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення суду складено 3 липня 2025 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_5 , ід.№ НОМЕР_2 , зареєстрований мешканець АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Трубчанінов Станіслав Олегович, що знаходиться по вул. Героїв Майдану, буд. 96А, в м. Харків, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії №3874, видане на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24 вересня 2009 року, діє на підставі ордера серії АХ №1202498 від 20 березня 2025 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, ід.№ НОМЕР_3 , зареєстрована мешканка АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: адвокат Країло Степан Васильович, який знаходиться по вул. Героїв Майдану, 234, в м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №000479, видане на підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області від 19 травня 2019 року №5/19, діє на підставі ордеру серії АВ №1199433 від 28 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА