КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 758/7455/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/163/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 4 травня 2023 року (суддя Якимець О.І.) у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

встановив:

у вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідачів суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 836,57грн та судові витрати по справі.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 16 березня 2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 99-2802-21-00014, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням та користуванням нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач посилався на те, що 10 жовтня 2021 року із застрахованим майном відбулась страхова подія, а саме затоплення вказаної квартири, про що комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» складено акт від 18 жовтня 2021 року, згідно якого причиною залиття стало недбале користування сантехнічними приладами власників квартири № 42 , що розташована вище.

Позивач зазначав, що на підставі заяви страхувальника, акту огляду від 13 жовтня 2021 року, звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від 8 листопада 2021 року, страхового акту від 10 листопада 2021 року здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 14 836,57грн, тому до нього перейшло право вимоги до особи, яка відповідальна за завдану шкоду.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 4 травня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 5 228грн 70коп. В решті позовних вимог до ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір у сумі 874,30грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» - Сечко С.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильну оцінку наданих доказів та неправильне застосування норм матеріального права.

Представник позивача зазначає, що суд першої вартості зробив помилковий висновок, що вартість будівельних робіт у кухні-студії повинна обраховуватись лише виходячи із розміру пошкодженого внаслідок залиття майна площею 3 кв. м, оскільки пошкоджений ламінат є неподільною річчю і підлягає заміні повністю, а не частково.

Також представник позивача вважає, що оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у порядку ст. 993 ЦК України, то розмір виплаченого страхового відшкодування підлягає стягненню у повному обсязі з особи, яка винна у заподіянні збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Гетьман К.Б. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що хоча під час складання акту про залиття квартири від 18 жовтня 2021 року працівники КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» відповідачку ОСОБА_1 , яка є власницею квартири АДРЕСА_3 , на огляд квартири не запрошували, хоча її учать є обов`язковою, відповідачка ОСОБА_1 визнає факт залиття квартири позивача та визначений в акті перелік пошкодженого майна з її вини.

Однак представник відповідачки зазначає, що відповідачка не погоджується із обсягом робіт, визначених у звіті від 8 листопада 2021 року, складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія» про оцінку пошкодженого застрахованого майна у квартирі АДРЕСА_1 , який суперечить зазначеному вище акту про залиття від 18 жовтня 2021 року, зокрема у цьому звіті додано роботи у кухні-студії на загальну суму 9508,56грн та ремонт вхідних дверей на загальну суму 441,21грн, які не були пошкоджені в результаті залиття.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України, які діяли на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 березня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 99-2802-21-00014 (далі - Договір).

Згідно пункту 1 договору, його предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, зазначеним у п. 3 цього договору, а також пов`язані з відшкодуванням страхувальником збитків, заподіяних ним третім особам, що виникають безпосереднього при володінні, користуванні та розпорядженням майном, зазначеним у п. 3 цього договору.

У пункті 3 договору страхування визначено, що застрахованим майном є

трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Строк дії договору - з 16 березня 2021 року по 15 березня 2022 року (с.с.4).

12 жовтня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, зазначивши, що 10 жовтня 2021 року сталося залиття його квартири АДРЕСА_1 та пошкодження застрахованого майна водою від сусідів поверхом вище при прориві системи водопостачання. У заяві страхувальником наведено перелік та опис пошкодженого майна: набухли вхідні дерев`яні двері, у ванній кімнаті та санвузлі стеля та стіни пошкоджені водою, в кухні-студії - стеля та ламінат. Також було залито спільний тамбур (с.с.8).

13 жовтня 2021 року представником ТОВ «Незалежна експертна компанія» Сміненком В. В. та представником власника майна ОСОБА_6 складений акт огляду квартири АДРЕСА_1 , згідно якого у результаті підтоплення квартири було пошкоджено оздоблення квартири: в ванній кімнаті - стелю, загальною площею 3,75кв.м; у туалеті - частину плитки; у кухні-студії є незначні сліди розбухання ламінату на площі 3 кв.м, загальна площа ламінату - 17,37 кв. м; зі слів сторони страхувальника відбулося підтікання і розбухання дверей вхідних із ламінату, однак якихось зрозумілих слідів розбухання вхідних ламінованих дверей виявлено не було, двері вхідні ламіновані в робочому стані (с.с.9).

18 жовтня 2021 року комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» було складено акт, згідно якого встановлено факт залиття квартири № 36 сусідами з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , що сталось про причині недбалого користування сантехнічними приладами мешканцями вище розташованої квартири № 42 вказаного житлового будинку.

У акті зазначенні наступні пошкодження: у санвузлі, площею 2,9кв.м - на стелі (водоемульсійне пофарбування) спостерігаються сліди залиття загальною площею близько 1кв.м; санвузол, площею 1,9кв.м - на стелі (водоемульсійне пофарбування) спостерігаються сліди залиття загальною площею 0,8кв.м (с.с.5).

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна, складеного 8 листопада 2021 року ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу склала 12 933грн (без врахування ПДВ) та 15 520грн (із врахуванням ПДВ); вартість матеріального збитку без урахування зносу становить 13 613грн 81коп. (без ПДВ) та 16 336,57грн (з ПДВ) (с.с.10-23).

10 листопада 2021 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» складено страхований акт № МН-1370, згідно якого розмір збитку - 16 336,57грн, франшиза - 1 500грн, виплаті підлягає 14 836,57грн (с.с.40).

Платіжним дорученням № 31160 від 16 листопада 2021 року ОСОБА_5 перераховано 14 836,57грн (с.с.41).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно частина квартири АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 (с.с.42).

Відмовляючи у позовних вимогах, пред`явлених до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що вказані особи є співвласниками квартири АДРЕСА_3 (с.с.43-45), у той час як залиття сталось в будинку № 127 по цій же вулиці, а відтак вони не є належними відповідачами за вимогами позивача.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, тому відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, пред`явлені до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок залиття мало місце пошкодження майна страхувальника, а саме: стелі у ванній кімнаті та туалеті, а також пошкодженням ламінату

в кухні-студії, площею 3 кв. м, на загальну суму 5228,70грн.

Суд першої інстанції вважав недоведеною необхідність заміни всього ламінату на кухні-студії загальною площею 17,37 кв. м та факту пошкодження вхідних дверей на кухню-студію в результаті залиття, яке сталося з вини відповідачки.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України).

Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься і в ст.27 Закону України «Про страхування».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 8 червня 2022 року у справі № 572/2976/19 вказав, що «у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 статті 1166 ЦК України визначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позивач, за загальним правилом, має довести факт заподіяння йому шкоди внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, а також надати докази на підтвердження її розміру.

Водночас цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи з вищевикладеного та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала, що залиття квартири страхувальника 10 жовтня 2021 року сталося з її вини. Також відповідачка ОСОБА_1 погодилася, що у результаті залиття було пошкоджено майно страхувальника, зазначене в акті огляду від 13 жовтня 2021 року.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачка ОСОБА_1 є особою, яка відповідальна за завдання шкоди страхувальнику, а відтак позивач, який виплатив страхувальнику страхове відшкодування, має право пред`явити вимоги у порядку суброгації до ОСОБА_1 .

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20.

У підтвердження розміру завданих збитків, позивачем наданий звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - внутрішнє оздоблення приміщення, складений ТОВ «Незалежна експертна компанія» 8 листопада 2021 року, за змістом якого вартість матеріального збитку становить 16 336грн 57 коп. (з ПДВ) або 13 613грн 81коп. (без ПДВ).

Визначаючи розмір відшкодування, що підлягає стягненню із відповідачки, суд першої інстанції прийняв до уваги локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт внутрішнього оздоблення квартири АДРЕСА_1 (с.с.29-34).

Судом першої інстанції в повному обсязі стягнуто вартість ремонтних робіт у ванній кімнаті (2607,53грн) та у туалеті (979,04грн), відповідно до розрахунку, наведеному в кошторисі.

У той же час, суд першої інстанції вважав, що вартість ремонтних робіт у кухні-студії необхідно обраховувати, виходячи із ремонту 3кв.м пошкодженого ламінату.

Разом з цим, суд першої інстанції не врахував, що технологічні особливості монтажу такого типу покриття підлоги (ламінату), виключають можливість часткової заміни покриття без його повного демонтажу, а відтак колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що вартість ремонту пошкодженого залиттям ламінату підлягає відшкодуванню, виходячи із всієї площі ламінату у кухні-студії, що становить 9508,56грн згідно кошторису.

Апеляційна скарга не містить доводів незаконності рішення суду в частині відмови у стягненні вартості ремонту дверей у розмірі 441,21грн, так як матеріали справи не

містять належних та допустимих доказів пошкодження дверей у результаті залиття, яке сталося з вини відповідачки, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було виплачено страхове відшкодування, виходячи із вартості матеріального збитку з ПДВ - 16 336,57грн.

Разом з цим, статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при проведені ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.

Позивачем страхове відшкодування перераховано безпосередньо страхувальнику та не було надано документів, які б підтверджували сплату ним ПДВ при виконанні ремонтних робіт, або укладенні договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, тому підстав для стягнення з відповідачки ПДВ у сумі 2 722грн 76коп. на користь позивача колегія суддів не вбачає.

Таким чином, відповідачка повинна відшкодувати позивачу завдану залиттям шкоду у розмірі 11 595грн 13коп. (2607,53 + 979,04 + 9508,56) - 1500).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, однак не надав належної оцінки доказам при визначенні розміру матеріальних збитків, тому колегія суддів змінює рішення суду в цій частині.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зміну рішення суду в частині визначення розміру стягнення (78,15%), зміні підлягає і розмір судового збору, який стягнутий судом першої інстанції з відповідачки на користь позивача, з 874,30грн до 1 938,90грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 908грн 35коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 4 травня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суми страхового відшкодування та судових витрат змінити, збільшивши розмір стягнення з 5 228грн 70коп. до 11 595грн 13коп. та з 874грн 30коп. до 1 938грн 90коп. відповідно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 908грн 35коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук