Дата документу 30.06.2025
Справа № 334/8972/24
Провадження № 2/334/412/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Мохунь М.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

01.11.2024 року, через систему «Електронний суд», до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтований тим, що з червня 2020 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька- ОСОБА_4 . 23 березня 2022 року сторони зареєстровали шлюб.

З 25.02.2022 року позивача ОСОБА_3 було мобілізовано до Збройних Сил України, для захисту нашої держави від збройної агресії рф, на сьогодніщній день Позивач продовжує проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Силах України. Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені в червні 2024 року

Дитина ОСОБА_4 проживала разом з матір`ю -та сестрою по лінії матері- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою матері: АДРЕСА_1 .

З моменту фактично припинення шлюбних відносин та по цей час відповідачка, мати дитини ОСОБА_6 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяла засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України» про охорону дитинства».

В вересні 2024 року, за неналежне виховання та піклування дітей служба у справах дітей відібрала доньку ОСОБА_4 у матері ОСОБА_2 , та передана батькові- ОСОБА_3 . З того часу дитина проживає за адресою проживання батька разом з сестрою позивача та старшим сином. Відповідачка аліменти на дитину не сплачує. Батьківські обов`язки стосовно дитини виконує лише її батько ОСОБА_3

Відповідачка не займається вихованням доньки, не цікавиться її життям не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з нею, не цікавиться про станом здоров`я. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомо нехтування нею своїх обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд винести рішення про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дитини : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідачки, однак не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для відповідної категорії громадян, починаючи з дня подачі позову до суду з 31.10.2024 року і до досягнення нею повноліття.

Ухвалою судді від 20.11.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

03.02.2025 року, від Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району надійшов Висновок про позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою суду від 25.02.2025 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 20.05.2025 року, за клопотанням представника позивача було допитано свідка ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 30.06.2025 року, за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача аліментів на утримання дитини: ОСОБА_4 , було залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просила задовольнити позовну заяву та позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , оскільки наразі вона не має можливості піклуватися про свою доньку.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, 22.01.2025 року надав через канцелярію суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 08.12.2020 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №777. (а.с. 6 зв.)

23 березня 2022 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), складено відповідний актовий запис №438. (а.с. 7)

Як посилається представник позивача, 25.02.2022 року гр. ОСОБА_3 було мобілізовано до лав Збройних Сил України, шлюбні відносини між громадянами фактично припинилися в червні 2024 року.

Зі слів позивача, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин та по цей час відповідачка, мати дитини ОСОБА_6 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання.

Згідно висновку служби у справах дітей ЗМР від 13.09.2024 року про доцільність повернення в родину батька малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , службою прийнято рішення про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_4 , в родину ОСОБА_3 . (а.с.10)

Згідно копії Акту про факт передачі дитини від 13.09.2024 року, служба у справах дітей Запорізької міської ради передала дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьку ОСОБА_3 на підставі висновку про доцільність повернення в родину батька. (а.с. 7 зв. -8)

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_7 , яка була допитана в судовому засіданні 20.05.2025 року, відповідачка ОСОБА_2 є її сестрою, яка мешкала разом з їх батьком та своїми трьома дітьми та співмешканцем. В минулому році вона мала дивну поведінку, не контролювала себе, вчиняла сварки з батьком, за дітьми не стежила, діти були голодні. Також пояснила, що декілька разів приїжджала в гості до сестри та батька, діти спали на матрасах, тому що ОСОБА_8 винесла з будинку меблі, що саме відбувалось з сестрою пояснити не може. Наразі їй відомо, що двох дочок ОСОБА_8 вилучили з сім`ї, а її старший син проживає у неї.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно із ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який складено 19.12.2024 року, за вихідним номером №1701/01-27/1084, орган опіки та піклування дійшов висновку, беручи до уваги, що гр. ОСОБА_2 , неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої доньки, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, вважати за доцільне позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 55-56)

Як вбачається з висновку ОСОБА_9 мешкала за місцем реєстрації матері - АДРЕСА_1 та складалася з батьків - гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і дідуся ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . З 25.02.2022 року гр. ОСОБА_3 було мобілізовано до Збройних Сил України, для захисту держави від збройної агресії рф. Діти залишилися проживати разом з матір`ю та дідусем.

Діти були вилучені 30.08.2024 о 18:24 годині по Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Мати ОСОБА_2 вчинила сварку зі своїм батьком, сусіди викликали поліцію та по акту поліції діти були доставлені у КНП «МДЛ №5» ЗМР. Жінка після сварки зникла в невідомому напрямку, вдома не з`являлася, зв`язок з нею відсутній. Умови для проживання дітей відсутні, в будинку антисанітарія. Спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради зроблені запити всім соціальним партнерам з метою захисту прав дітей. 02.09.2024 проведено бесіду з родичкою дівчат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (тіткою дітей), з`ясовано думку щодо подальшої долі дітей. Гр. ОСОБА_7 взяла на себе обов`язок утримувати старшого сина гр. ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства. 11.09.2024 направлено лист до Запорізького РУА ГУНП в Запорізькій області з метою розшуку матері дітей гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 13.09.2024 проведено бесіду з батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який повідомив, шо планує забирати доньку в сім`ю. 13.09.2024 відповідно до заяви гр. ОСОБА_3 та висновку про доцільність повернення в родину батька малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР передана в сім`ю батька.

З часу окремого проживання громадянка ОСОБА_2 з донькою не спілкувалася, участі в житті дитини не приймала, особистим життям доньки не цікавилася, не цікавилась станом її здоров`я. Громадянин ОСОБА_3 повністю взяв на себе обов`язок виховання та утримання доньки, займається освітою та вихованням, піклується про її здоров`я, займається розвитком дитини. Громадянка ОСОБА_2 не заперечувала, щоб донька проживала разом з батьком, жінка не зверталася до жодного органу опіки та піклування для усунення перешкод у спілкуванні та вихованні з дитиною.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін).

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Стаття 27 Конвеції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 , п. 2 ст.6 Конвенції про права дитини про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом.

Статтею 157 СК України передбачено обов`язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дитиною не цікавиться, не надає матеріального утримання, участь у вихованні дитини не приймає, хоча таких перешкод їй ніхто не чинив.

Суд приймає до уваги і пояснення самої відповідачки ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні підтвердила, що наразі не має можливості спілкуватись та утримувати дитину, не заперечує проти позбавлення батьківських прав.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, дають суду підстави вважати, що відповідачка ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, своєю винною поведінкою ухиляється від встановленого ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язку щодо виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідачку ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

На підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст.ст. 15, 18, 141, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1, 10,223, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_1 .

Третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, , адреса : 69096, м. Запоріжжя, вул. Бородинська, буд. 1-А.

Суддя: Баруліна Т. Є.