Справа № 671/357/25
Провадження № 2/685/234/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Теофіполь

справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори : 08.01.2019 №001 за яким відповідачу надано кредит у сумі 50000 грн, 18.03.2019 № 401 за яким відповідачу надано кредит у сумі 25552 грн. Кредитні договори укладені шляхом підписання заяв про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №001 від 07.01.2019 та № 401 від 18.03.2019 та паспортів споживчого кредиту до цих заяв. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо сплати суми кредиту, відсотків та комісії не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Станом на 01.12.2024 заборгованість: за кредитним договором від 08.01.2019 №001 становить 74078,13 грн, з яких: 33096,19 грн заборгованість за кредитом, 15,7 грн заборгованість за процентами, 40966,24 грн заборгованість за комісією; за кредитним договором від 18.03.2019 № 401 становить 38811,22 грн з яких: 17004,64 грн заборгованість за кредитом, 7,51 грн заборгованість за процентами, 21799,07 грн заборгованість за комісією. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитними договорами станом на 01.12.2024 становить 112889,35 грн. Позивачем направлено письмові вимоги відповідачу щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договорами та сплати коштів за наданими кредитами, однак заборгованість відповідачем перед позивачем погашена не була. На підставі викладеного, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 112889,35 грн заборгованості за кредитними договорами та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в суд не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника.

Відповідач в суд не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України, до суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою надісланий відповідачу із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд розглядає позов і визначає розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону (постанова Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 156/268/21).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов заяви від 08.01.2019 №001 відповідачу надано кредит у сумі 50000 грн на споживчі цілі, строк кредитування 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування у розмірі 4,99%, процентна ставка 0,01% річних, кошти надано шляхом видачі готівкою через касу банку (підтверджується платіжною інструкцією від 08.01.2019). Відповідно до умов заяви 18.03.2019 № 401 відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 25552 грн, строком на 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування у розмірі 4,99%, процентів 0,01% річних, кошти надано шляхом видачі готівкою через касу банку (підтверджується платіжною інструкцією від 18.03.2019). Відповідно до розрахунків заборгованості та виписок по особовому рахунку наданих позивачем загальна сума заборгованості за кредитними договорами станом на 01.12.2024 становить 112889,35 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач надав заяви про видачу кредитів, паспорти споживчих кредитів, які підписані відповідачем, публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, у який відсутній підпис відповідача, розрахунки заборгованості та виписки по рахунку відповідача.

Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові ВС по справі N 393/126/20 від 23.05.2022, під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Враховуючи, що відповідач отримав від позивача два кредити - на 50000 грн та 25552 грн, суд дійшов переконання, що між сторонами наявні кредитні правовідносини та обов`язок позичальника повернути кредитору суму позики, однак відсутність письмових договорів про надання кредиту має значення для обсягу відповідальності відповідача, зокрема, щодо складових кредитної заборгованості.

Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постанові ВС у справі № 754/644/21 від 17.04.2024.

За змістом статті 1049 ЦК України позикою, яка підлягає поверненню, є грошові кошти у такій самій сумі, що були передані позикодавцем позичальнику.

Оскільки відповідач не надав суду доказів того, що він виконав свої обов`язки щодо повернення тіла кредиту , суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення за кредитним договором від 08.01.2019 №001 33096,19 грн заборгованості за тілом кредиту та за кредитним договором від 18.03.2019 №401 17004,64 грн заборгованості за тілом кредиту задовольнити, а в частині позовних вимог щодо стягнення 15,7 грн та 7,51 грн процентів відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 40966,24 грн заборгованості за комісією за кредитним договором від 08.01.2019 та 21799,07 грн заборгованості за комісією за кредитним договором від 18.03.2019, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав:

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»( в редакції, чинній на день виникнення правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності письмових кредитних договорів, у яких би був зазначений перелік додаткових послуг і погодження їх зі споживачем при наданні позики 08.01.2019 та 18.03.2019, то положення щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Вказане узгоджується із правовим висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі №204/224/21.

На підставі викладеного, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення 40966,24 грн заборгованості за щомісячною комісією за кредитним договором від 08.01.2019 та 21799,07 грн заборгованості за щомісячною комісією за кредитним договором від 18.03.2019, що разом становить 62765,31 грн задоволенню не підлягають.

Позивачем відповідачу надіслано вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, кредит не повернув.

На підставі п. 3 ч. 2 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат проводиться пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу задоволено позов в розмірі 44,38% позовних вимог, то судовий збір необхідно стягнути в розмірі 1075,06 грн (2422,40 грн х 44,38%).

Керуючись ст. 526, 638, 1054 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» ст.12, 81, 89, 265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (код , вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070) 50100 (п`ятдесят тисяч сто) грн 83 коп , що включає в себе 33096,19 грн заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №001 від 08.01.2019 та 17004,64 грн заборгованості за кредитним договором №401 від 18.03.2019 , а також 1075,06 грн судового збору.

В задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення 23,21 грн процентів та 62765,31 грн нарахованої комісії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча