Справа № 638/7447/23
Провадження № 2/638/1021/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Луценка Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Харковав порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування», третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, 3 % річних та інфексу інфляції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2023 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 14 234,73 грн, моральну шкоду у розмірі 6 700,00 грн, а також судові витрати.

В огрунтування позовних вимог зазначила, що 03 жовтня 2019 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Citroen С4, державний номерний знак НОМЕР_1 в місті Харкові по провулку Отакара Яроша, у дворі будинку 12-А, на парковці, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності маневру, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди (транспортний засіб Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , транспортний засіб Skoda Rapid, реєстраційний номер НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 перед третіми особами під час керування транспортним засобом Citroen C4, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова Компанія «Альфа Страхування» за Полісом № 185014645 від 03.06.2019 року. Згідно Полісу: страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну (ліміт відповідальності страховика відповідача) складає 100 000,00 грн, розмір франшизи складає 1 000,00 грн. 07 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» оглянув пошкоджений транспортних засіб позивача Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , склав протокол огляду транспортного засобу, провів фотофіксацію пошкоджень транспортного засобу. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за зверненням позивача за результатами розгляду страхової справи № 1136.609.19.01 08 листопада 2019 року сплатив страхове відшкодування у розмірі 5 017,10 грн (з урахуванням коефіцієнту зносу на замінні складові, за вирахуванням франшизи у розмірі 1 000,00 грн). Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року водія ОСОБА_2 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. 28 листопада 2019 року позивач з метою оцінки нанесеного збитку в наслідок ДТП 03.10.2019 року звернувся з заявою до Харківського науково-дослідного Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бакаріуса. Вартість послуг з проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивач сплатив 02.12.2019 року у розмірі 2637,60 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 26398 від 21.01.2020 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_4 , в результаті ДТП 03.10.2019 року, складає 8 239,36 грн. Відповідно до рахунку-фактури № 103 від 15.12.2020 року, Акту виконаних робіт № 103 від 21.12.2020 року, складених ФОП ОСОБА_4 та довідки АТ «ПУМБ» про рух коштів за особовим рахунком, сином позивача ОСОБА_3 , згідно довіреності від позивача, було сплачено ФОП ОСОБА_4 за ремонт транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_5 , у розмірі 18 836,49 грн. Згідно ремонтної калькуляції № 26398 Додаток № 1 до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 26398 від 21.01.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_6 , без урахування зносу на деталі, що підлягають заміні під час ремонту складає 10 597,98 грн. 20 червня 2023 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за зверненням позивача за результатами розгляду заяви про доплату страхового відшкодування від 16.06.2023 року здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 2 222,26 грн.

Отже загальна сума виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Альфа Страхування» склала 7 239,36 грн (лист вих. № 1136.609.19.01-002442.06 від 19.06.2023 року).

7 239,36 = 8 239,36 5 017,10 2 222,26 1 000,00, де:

8 239,36 грн - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП 03.10.2019 року, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 26398 від 21.01.2020 року;

5 017,10 грн - сума страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 08.11.2019 року;

2 222,26 грн сума доплати страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 20.06.2023 року;

1 000,00 грн - розмір франшизи згідно Поліса.

Враховуючи, що відповідача ОСОБА_2 постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2019 р. у справі № 638/16365/19 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже саме відповідач є відповідальною особою перед позивачем за нанесені матеріальні збитки у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_7 , в наслідок ДТП 03.10.2019 року.

Позивач зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 11 597,13 грн.

11 597,13 = 18 836,49 5 017,10 2 222,26 1 000,00, де

18 836,49 грн - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням вартості нових деталей які були поставлені замість пошкоджених з урахування зносу під час ремонту транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно акту виконаних робіт № 103 від 21.12.2020 року;

5 017,10 грн - сума страхового відшкодування сплаченого Страховиком відповідача від 08.11.2019 року;

2 222,26 грн - сума доплати страхового відшкодування сплаченого Страховиком Відповідача від 20.06.2023 року;

1 000,00 грн - розмір франшизи згідно Поліса.

Отже, з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди нанесеної позивачу у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 03.10.2019 року підлягає стягненню у розмірі 11 597,13 грн, а також підлягають стягненню витрати позивача з проведення оцінки нанесеного збиткуу розмірі 2 637,60 грн, а разом 14 234,73 грн.

Позивач зазначає, що нею 01 червня 2020 року було подано до Дзержинського районного суду м. Харкова позов до відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав. 13 квітня 2021 року Дзержинським районного суду м. Харкова у справі № 638/7302/20 було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги позивача задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 13 819,39 грн; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн. 15 лютого 2023 року постановою Полтавського апеляційного суду заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/7302/20 скасовано та винесено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовлено у зв?язку з недоведеністю. 12 червня 2023 року Верховний суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду виніс ухвалу, якою відмовив у відкриті провадження за касаційною скаргою представника позивача у зв?язку з тим, що справа малозначна і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

10.07.2023 року вказна цивільна справа № 638/7447/23 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Подус Г. С.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Вишневським Ю. О. надано суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог позивача та вважає їх необґрунтованими, також просив закрити провадження у справі № 638/7447/23 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме у зв`язку із наявністю такого, що набрало законної сили рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у справі № 638/7302/20.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кайданніком Д. А. надано суду відповідь на відзив, в якому представник позивача не погоджується з обгрунтуваннями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, оскільки сума вимог позивача до відповідача зменшилась з 13 819,39 грн справа № 638/7302/20, до 11 597,13 грн справа № 638/7447/23, що є різницею між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , та виплатою страхового відшкодування ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Крім того, у позивача виникли додаткові вимоги щодо стягнення з відповідача витрат позивача з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП у розмірі 2 637,60 грн.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Вишневським Ю. О. надано суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що наведені у відповіді на відзив тези позивача жодним чином не спростовують викладену у відзиві на позовну заяву аргументацію відповідача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивач не спростував викладену у відзиві аргументацію щодо наявності підстав для закриття провадження у справі з огляду на п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Третьою особою, ОСОБА_3 , надано суду пояснення третьої особи щодо позову, в яких останній зазначив, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та законними і він не заперечує щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми наненого матеріального збитку у розмірі 11 597,13 грн та 2 637,60 грн, а разом 14 234,73 грн та стягнення з відповідача на користь позивача суму нанесеної моральної шкоди у розмірі 6 700 грн, а разом 20 934,73 грн.

06.09.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кайданніка Д. А. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

13.10.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кайданніка Д. А. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд залучити до участі у справі в якості відповідача 2 Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Альфа Страхування»; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 14 234,73 грн, моральну шкоду в розмірі 6 700 грн, а разом 20 934,73 грн; стягнути з відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Альфа Страхування» на користь позивача пеню у розмірі 1 921,55 грн, 3 % річних у розмірі 217,29 грн та індекс інфляції у розмірі 1056,32 грн, а разом 3 195,16 грн; стягути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

25.10.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кайданніка Д. А. надійшло клопотання про залучення відповідача, в якому просив суд залучити до участі у справі в якості відповідача 2 Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Альфа Страхування».

У судовому засіданні 25.10.2023 року суддя Подус Г. С. протокольною ухвалою задовольнила клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості відповідача 2 Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Альфа Страхування».

07.12.2023 року до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кайданніка Д. А. надійшло клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2024 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Якубенка Ю. В.; закрито провадження у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування», третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18.04.2024 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2024 року про закриття провадження скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

01.05.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківського апеляційного суду надійшла вказана цивільна справа № 638/7447/23.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2024цивільна справа № 638/7447/23 розподілена судді Щепіхіній В. В.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

13.06.2024 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 , подану адвокатом Якубенко Ю. В., на постанову Харківського апеляційного суду від 18.04.2024 року; витребувано з Дзержинського районного суду м. Харкова матеріали справи № 638/7447/23.

Ухвалою Верховного Суду від 25.11.2024 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на подання відзиву, яке підписане адвокатом Кайланніком Д. А., на касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка подана адвокатом Якубенко Ю. В., на постанову Харківського апеляційного суду від 18.04.2024 року; продовжено ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 до 05.08.2024 року; справу № 638/7447/23 призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

11.12.2024 року постановою Верховного Суду Постанову Харківського апеляційного суду від 18.04.2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди в розмірі 11 597,13 грн скасовано; ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди в розмірі 11 597,13 грн залишено в силі; постанову Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування», третя особа ОСОБА_3 , про стягнення майнової шкоди в розмірі 2 637,60 грн, моральної шкоди в розмірі 6 700,00 грн, пені в розмірі 1 921,55 грн, 3 % річних у розмірі 217,29 грн та індексу інфляції в розмірі 1 056,32 грн залишено без змін.

02.01.2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з Верховного Суду надійшла цивільна справа № 638/7447/23.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кайданніком Д. А. 27.03.2025 року надано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 2 637,60 грн, моральну шкоду у розмірі 6 700,00 грн, а разом 9 337,60 грн; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» пеню у розмірі 1 921,55 грн, 3% річних у розмірі 217,29 грн та індекс інфляції у розмірі 1 056,32 грн, а разом 3 195,16 грн, а також стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 284,80 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кайданнік Д. А. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Якубенко Ю. В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача.

У судове засідання відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Альфа Страхування» свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив.

Третя особа, ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як встановлено судом, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року у справі № 638/7302/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволений. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 819,39 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у справі № 638/7302/20 заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року скасовано. Відмовлено ОСОБА_1 за недоведеністю у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі № 638/7302/20 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, відмовлено.

14 вересня 2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/7302/20 заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої майну, внаслідок ДТП задовольнено частково. Постановлено допустити поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2021, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 14 660,19 грн. В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2019 року о 16 год 30 хвл у м. Харкові по пров. Отакара Яроша, у дворі будинку на парковці, трапилась ДТП за участю транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача та транспортного засобу Citroen C4, державний номерний знак НОМЕР_8 , під керуванням відповідача.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 19 листопада 2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 власником транспортного засобу Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Citroen C4, державний номерний знак НОМЕР_8 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 185014645 у ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн, розмір франшизи 1 000,00 грн.

04.10.2019 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, а також із заявою щодо напрямку виплати страхового відшкодування.

Право на звернення з відповідною заявою підтверджується копією довіреності від 11.05.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поддубною Ю. В.

07.10.2019 року представником ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було складено протокол огляду транспортного засобу.

Як вбачається зі звіту № 400/2019 від 30.10.2019 року про оцінку автомобіля Skoda Rapid, держномер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 8 595,85 грн.

Згідно копії довідки ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» № 1678 від 01.11.2019 року, позивач отримав страхове відшкодування на суму 5 017,10 грн

28.11.2019 року позивач з метою оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП 03.10.2019 року звернулася з заявою до Харківського науково-дослідного Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бакаріуса. Вартість послуг з проведення експертного автотоварознавчого дослідження складає 2637,60 грн, які позивач сплатила 02.12.2019 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 0.0..01.

Відповідно до копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 26398 від 21.01.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Rapid» р.н. НОМЕР_2 в результаті ДТП (03.10.2019 року), складає 8 239,36 грн.

Відповідно до копій рахунку-фактури № 103 від 15.12.2020 року та Акту виконаних робіт № 103 від 21.12.2020 року, складених ФОП ОСОБА_4 , загальна вартість кузовно-ремонтних робіт по автомобілю Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_5 , склала 18 836,49 грн.

Згідно із довідкою АТ «ПУМБ» про рух коштів за особовим рахунком ОСОБА_3 , останнім було сплачено за кузовно-ремонтні роботи 18 836,49 грн.

16.06.2023 року представник позивача надіслав ПрАТ «СК «Альфа Страхування» заяву про доплату страхового відшкодування.

Із копії довідки № 1136.609.19.01-002442.06 від 19.06.2023 року вбачається, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» прийняло рішення про проведення додаткової виплати страхового відшкодування у розмірі 2 222,26 грн.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» пені у розмірі 1 921,55 грн, 3% річних у розмірі 217,29 грн та індексу інфляції у розмірі 1 056,32 грн, а всього 3 195,16 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року, справа № 686/21962/15-ц, переведення № 14-16цс18.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положеннястатті 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За змістом ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання».

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК Українияк спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У зв`язку із простроченням ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплату страхового відшкодування у розмірі 2 001,32 грнза період з 08 листопада 2019 року по 20 червня 2023 року, позивачем нараховано 1 921,55 грн пені, 1 056,32 грн інфляційних втрат та 3% річних в сумі 217,29 грн.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені, 3 % річних та індексу інфляції, оскільки позивачем правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржників сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, а також приписи ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо сплати пені.

Розрахунки здійснено відповідно до вимог закону, вони є арифметично вірним та не спростовані відповідачами жодним доказом.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши в повному обсязі обставини, суд дійшо висновку, що позовну вимогу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» пені у розмірі 1 921,55 грн, 3% річних у розмірі 217,29 грн та індексу інфляції у розмірі 1 056,32 грн, а разом 3 195,16 грн, необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 2 637,60 грн суд зазначає наступне.

28.11.2019 року ОСОБА_1 з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого їй внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 03.10.2019 року, автомобіля Skoda Rapid, державний номерний знак НОМЕР_2 , звернулася із заявою до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. М. Бокаріуса.

Відповідно до копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 26398 від 21.01.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Rapid» р.н. НОМЕР_2 в результаті ДТП (03.10.2019 року), складає 8 239,36 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 02.12.2019 року ОСОБА_1 сплатила на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. М. Бокаріуса2 637,60 грн за виконання експертизи № 26398.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частин першої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

Однак, витрати, пов`язані з оплатою проведення експертизи не є тотожними реальними збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку, оскільки такі витрати за правовою природою входять до складу судових витрати, понесених під час розгляду справи у суді, натомість не є заходом цивільно-правової відповідальності, а їх наявність та розмір не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з діями відповідача.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі №925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).

Отже, вказані процесуальні витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, такі витрати не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків, натомість ці витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Приймаючи до уваги, що за своєю правовою природою такі витрати є судовими та не є тотожними реальними збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) і не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку, суд приходить до висновку, що позивачем необґрунтовано віднесено вищевказані витрати до збитків, заподіяних відповідачем ОСОБА_2 внаслідок вчинення нею дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 6 700,00 грн суд зазначає наступне.

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частинами третьою та четвертою статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено у пунктах 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В постанові Верховного Суду від 09 лютого 2021 року по справі № 425/793/19 вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені та які завдали особі моральної шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, позивач в обгрунтування стягнення моральної шкоди посилається на те, заподіяна позивачу моральна шкода ОСОБА_2 полягає у душевних стражданнях, яких зазнала позивач у зв`язку із ДТП, порушення налагодженого стану життя. Ситуація, що стала підставою цього позову, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю сутністю. Вона створює переживання, емоційну напруженість, порушує життєві плани та змінює звичайний життєвий устрій (необхідність участі в судовій тяганині, відвідування експертних установ юристів, адвокатів та судових органів для відновлення порушених своїх прав відповідачем). Позивач довгий час була позбавлена можливості відновити свій автомобіль до того стану яким він був до ДТП, оскільки у неї бракувало коштів для завершення ремонту, позивач змушена була експлуатувати свій автомобіль, який має неналежний вигляд у зв`язку з його пошкодженням. Це все спричиняло позивачу великі душевні страждання.

При цьому суд враховує практику Єврапейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Між протиправним діянням ОСОБА_2 та заподіяною ОСОБА_1 моральною шкодою мається причинний зв`язок і встановлена вина заподіювача, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 є законними.

Враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, розмір матеріальних збитків, суд вважає обґрунтованим заявлений розмір моральної шкоди у сумі 6 700,00 грн. Такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, яке вчинено ОСОБА_2 , його тривалості, вимогам розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог.

Так, 9 895,16 відповідає 78,95% від заявленої ціни позову 12 532,76 грн, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (78,95% від 2 284,80 становить 1 803,85 грн).

Питання щодо витрат на правничу допомогу не вирішувалося судом, оскільки докази, як зазначив представник позивача, будуть надані додатково у встановлений законом строк.

Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265, 268, 272-274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування», третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, 3 % річних та інфексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 6 700 (шість тисяч сімсот) 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» (, адреса: вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) пеню у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 55 коп., 3 % річних у розмірі 217 (двісті сімнадцять) грн 29 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 056 (одна тисяча п`ятдесят шість) грн 32 коп., а всього 3 195 (три тисячі сто дев`яноста п`ять) грн 16 коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» (, адреса: вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011) на користь на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 901 (дев`ятсот одна) грн 92 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Щепіхіна