справа № 462/4847/25
УХВАЛА

02 липня 2025 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Кирилюк А. І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

ОСОБА_1 , 01.07.2025 року (вх. 14550) звернулась у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд зняти арешт з нерухомого майна (квартири), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №75422601 від 04.07.2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І.

Перевіривши дотримання позивачем вимог, які пред`являються до форми і змісту позовної заяви, суд вважає, що подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається із змісту позовної заяви, арешт на майно позивача було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчих проваджень № 75422601 з примусового виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова № 462/6195/23 від 08.02.2024 року, яким ухвалено ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України та ч.2 ст.307 КК України, та признено йому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із конфіскацією майна.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

За приписами вище вказаної статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно така особа повинна звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В даній позовній заяві позивач не ставить питання про визнання права власності.

Окрім цього, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З огляду на викладену в позовній заяві вимогу, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог до відповідача та обгрунтувати вплив позовних вимог на права та обов`язки особи, яку зазначено, як третья особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати стороні позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому.

З огляду на викладене та керуючись ст. 175, 185, 259-261 ЦПК України, суд -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_3 до Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення безпідставно одержаних коштів, визнання права власності на квартиру, вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя