Справа № 381/4376/24
Провадження №2/367/2092/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

в складі: головуючого судді Одарюка М.П.

за участі секретаря судового засідання Бобриш М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені цивільну справу № 381/4376/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області про зняття арешту з майна,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_4 , накладений в рамках виконавчого провадження № 52557814, про що 11 жовтня 2016 року внесено відповідний запис № 16835220 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Витрати пов`язані з розглядом справи просила покласти на відповідача. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Вона, як спадкоємець першої черги (мати померлого) звернулась до приватного нотаріуса Чопової О.А. з заявою про прийняття спадщини. 26.02.2024 року приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 72059861, після смерті ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме частка квартири АДРЕСА_1 . Однак під час перевірки спадкового майна, нотаріусом було встановлено, що Бучанським міським ВДВС Центрального МУ МЮ накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а тому позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без сторони відповідача, позовні вимоги про зняття арешту з майна визнала в повному обсязі, заперечувала проти стягнення з відповідача витрат пов`язаних з розглядом справи, просила витрати пов`язані з розглядом справи покласти на позивача.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивачів та відповідачів, за наявних у справі матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 45,46).

Із довідки КП Фастівської міської ради " Фастівське бюро технічної інвентаризації" від 15 березня 2024 року № 279 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в рівних частках кожному по 1/3 частині, на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Савчук Т.П. 31 липня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1135 ( а.с.22).

Із довідки КП Фастівської міської ради " Фастівська житлово - експлуатаційна контора" від 14 травня 2024 року № 05393 вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.21).

Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області листом від 26 липня 2024 року за № 6854 ( а.с.32,33) повідомив ОСОБА_1 , що за результатом пошукових даних Автоматизовної системи виконавчих проваджень (категорія пошуку "архів") встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 52557814 з примусового виконання виконавчого листа № 367/1736/15-ц виданого 16.02.2016 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ " Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 406 929,90 грн та судові витрати 3 654,00 грн, а всього 410 583,90 грн. В рамках виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно про що внесено відповідний запис за № 16838220 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

11.01.2021 року головним державним виконавцем Нижник Т.В., керуючись п.4 ст. 37 Закону України " Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу разом із № 367/1736/15-ц виданого 16.02.2016 Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ " Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 406 929,90 грн та судові витрати 3 654,00 грн, а всього 410 583,90 грн. направлено на адресу стягувача. Виконавче провадження було знищене у зв`язку із закінченням терміну його зберігання.

Станом на 29.12.2021 року виконавчий документ 367/1736/15-ц від 08.06.2018 року , що виданий Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 406 929,90 грн та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн, а всього 410 583,90 грн повторно до відділу на примусове виконання не надходив та на примусовому виконанні не перебуває, а також відсутні будь -які інші виконавчі провадження відкриті відносно ОСОБА_4 ,РНОКПП НОМЕР_1 ( а.с.34).

Заборгованість за договором кредиту № 014/1179/1610 від 14.11.2007 року укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 була відступлена на користь нового кредитора ПАТ " ЮНЕКС БАНК" ( а.с.23).

29 грудня 2021 року ОСОБА_2 написав власноруч розписку, в якій зазначив, що 22 березня 2017 року він придбав право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/1179/1610 від 14.11.2007 року укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 та договором іпотеки від 14.11.2007 року ( а.с.44).

Позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не можуть.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

На сьогодні позивач, яка прийняла спадщину, мають намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивача у справі, на отримання свідоцтва про спадщину.

Згідно зі ст. 1218, ч.5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

На даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . До того ж суд звертає увагу на те, що відповідач не заперечує проти позовних вимог. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 968,96 грн. судового збору за подання позовної заяви до суду, а отже з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 484,48 грн. та з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 197-200, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_4 , накладений в рамках виконавчого провадження № 52557814, про що 11 жовтня 2016 року внесено відповідний запис № 16835220 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, в розмірі 484,48 грн, відповідно до квитанції ID: 0616-2267-4010-1066 від 14.09.2024 року.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.П. Одарюк