Справа № 134/130/25
Провадження № 22-ц/801/1413/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Л. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 рокуСправа № 134/130/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Швець Л. В., у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 18.05.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір про надання кредиту № 499859-КС-001, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 499859-КС-001 і цього ж дня ОСОБА_1 прийняла (акцептувала ) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» через телекомунікаційну систему направило ОСОБА_1 одноразовий ідентифікатор UA -8186 на вказаний нею у своїй анкеті в особистому кабінеті номер телефону НОМЕР_1 , який було нею введено/відправлено. Таким чином ними був укладений договір про надання кредиту в порядку ,передбаченому ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Свої зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало і надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 000 гривень шляхом перерахування на її банківську картку № НОМЕР_2 ( яка вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) строком на 24 тижні під фіксовану плату за користування кредитом у розмірі 1.50000000 процентів за кожен день користування кредитом. ОСОБА_1 згідно договору зобов`язалась повернути кредитні кошти протягом 24 тижнів і сплатити відсотки у порядку та розмірах ,передбачених умовами договору.

Боржник ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 499859-КС-001 належним чином не виконувала ,внаслідок чого у неї станом на 14 січня 2025 року утворилась заборгованість за цим договором у розмірі 63 511,80 гривень ,із яких: 19 000 грн - прострочені платежі за тілом кредиту ; 42 499,80 грн - прострочені платежі за відсотками ; 2012 грн - прострочені платежі за комісією , яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 499859-КС-001 від 18.05.2024 року, станом на 14.01.2025 року, в розмірі 49 840 грн та 1900,86 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес позика» просить зазначене рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та розподілі судових витрат скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права і ухвалити в цій частині нове рішення , яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 13 671,80 грн - відсотків за користування кредитом та здійснити новий розподіл судових витрат. У решті рішення залишити без змін. Зазначає, що рішення суду в оскаржуваній частині є таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд дійшов хибного висновку про нікчемність умов кредитного договору в частині нарахування відсотків, оскільки відсотки нараховані на умовах погоджених сторонами, в межах строку дії договору кредиту за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та в межах строку дії договору. Зазначає, що боржником належним чином умови договору не виконувалися, графік не дотримувався, за увесь період дії договору нею було сплачено один платіж. Вказує, що проценти за користування кредитом у загальній сумі 42 499,8 грн включають в себе нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15159869% у сумі 4594,8, грн у період з 18.05.2024 по 22.06.2024 включно і за стандартною процентною ставкою 1,5% у сумі 37905 грн у період з 23.06.2024 по 02.11.2024 ,включно. Ними було заявлено вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані у відповідності до ст.1056-1 ЦК України та у межах строку дії договору, який був встановлений умовами договору №499859-КС-001про надання кредиту від 18.05.2024 і закінчується 02.11.2024. Враховуючи ,викладене просить ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а в решті рішення залишити без змін.

Рішення суду переглядається в апеляційному порядку лише в оскаржуваній частині, тобто, у частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 13671, 80 грн., а тому в іншій частині на предмет його законності та обґрунтованості апеляційним судом не переглядається.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної частини рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в його оскаржуваній частині вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за котирування кредитом на суму 13671, 80 грн ,суд першої інстанції виходив із того, що встановлена договором відсоткова ставка не відповідає умовам чинного законодавства. Умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 2.4. договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 1,5 % у порядку ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування», є нікчемною.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що 18 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір № 499859-КС-001 про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес позика» 18.05.2024 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 499859-КС-001 і цього ж дня ОСОБА_1 прийняла (акцептувала ) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» через телекомунікаційну систему направило ОСОБА_1 одноразовий ідентифікатор UA -8186 на вказаний нею у своїй анкеті в особистому кабінеті номер телефону НОМЕР_1 , який було нею введено/відправлено. Таким чином, сторонами був укладений договір про надання кредиту в порядку ,передбаченому ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Свої зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало і надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 000 гривень шляхом перерахування на її банківську картку № НОМЕР_2 ( яка вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) на строк 24 тижні, зі сплатою комісії за надання кредиту - 2 850,00 грн. і терміном дії договору - до 02.11.2024 року ,під фіксовану плату за користування кредитом у розмірі 1,50000000 процентів за кожен день користування кредитом.

Сторонами був узгоджений графік повернення позичальником кредиту.

До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.

Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту.

Договір № 499859-КС-001 від 18.05.2024 про надання кредиту підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-8186.

На підтвердження перерахування кредитних коштів за допомогою системи «Platon» позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн», із якої вбачається перерахування ТОВ «Бізнес позика» за допомогою вказаної системи 18.05.2024 року 19000,00 гривень на картку № НОМЕР_3 користувачу ОСОБА_1 .

Разом з тим ,як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 01.06.2024 року внесла платіж в сумі 4120 гривень, що вказує на визнання нею факту отримання кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором та довідки про стан заборгованості станом на 16.01.2025 року, у ОСОБА_1 наявна за ним заборгованість у розмірі 63511,8 грн. з яких 19000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 42499,80 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 2012 грн. - заборгованість з комісії.

Згідно 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що 18 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Бізнес Позика» з метою отримання кредитних коштів і цього ж дня між сторонами було укладено договір про надання кредиту в сумі 19000 грн строком на 24 тижні . За умовами договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,5 процентів за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка за кредитом в день складає 1,15159869, фіксована.

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору (п.3.2 договору).

У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховується відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору (п. 3.3. договору).

Сторони домовились у п.3.2.2 договору, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту і строк цієї прострочки більше семи календарних днів ,то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку№1 до договору та до закінчення терміну дії договору.

Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 37330,8 грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки в розмірі 1,15159869%, зменшується.

Однак, із наданих сторонами доказів вбачається , що ОСОБА_1 було порушено встановлені договором зобов`язання , що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 1,5 нараховувалась за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, відповідно до п.2 договору.

Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1,5% за кожен день користування кредитом, знижена відсоткова ставка за кредитом в день 1,15159869%, фіксована. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості за кредитом , розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачем.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 13671, 80 грн ,не відповідає вимогам закону.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів якими б спростовувалась презумпція правомірності договору кредиту № 499859-КС-001 від 18.05.2024 року, зокрема, в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним не визнавався .

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, а відтак , відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову у вказаній частині, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 376 ЦПК України є підставами для його часткового скасування з прийняттям апеляційним судом у цій частині нового рішення про задоволення вимог в частині стягнення залишку заборгованості за відсотками у розмірі 13671, 80 грн.

Згідно п 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню з ухваленням у вказаній частині нового рішення про задоволення вказаної вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 521,54 (2422,40 -1900,86) грн та у апеляційній інстанції у розмірі 3633,6 грн., а всього 4155,14 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року в частині відмови у стягненні залишку заборгованості за відсотками та в частині судового збору скасувати ,з ухваленням у вказаних частинах нового рішення .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишок заборгованості за кредитним договором 499859-КС-001 від 18.05.2024 за нарахованими відсотками у розмірі 13671, 80 грн.

В іншій частині заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 4155,14 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді : Л. О. Голота

В. П. Рибчинський