Справа № 485/1143/25
Провадження № 2/485/516/25
УХВАЛА

іменем України

30 червня 2025 року м. Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйов О.В., ознайомившись з заявою по суті справи поданою ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Згідно поштового повідомлення про вручення, відповідачка ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками 07 червня 2025 року (а.с. 71).

28 червня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідачка направила до суду письмові «пояснення», які до суду надійшли 30 червня 2025 року.

Частиною 1 ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Проаналізувавши письмові «пояснення» сторони відповідача, суд доходить висновку, що ці пояснення стосуються сутті справи і фактично є відзивом на позову заяву оскільки у ньому викладені заперечення на позовну заяву та обґрунтовано в чому саме полягають ці заперечення з посиланням на норми законодавства та судову практику.

Враховуючи вище викладене, подані письмові «пояснення» суд розцінює як відзив, та до вказаних пояснень мають бути застосовані вимоги ст. 178 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає окремого процесуального документа під назвою «пояснення» як самостійної форми участі сторони у процесі, але не забороняє їх подачу це допускається як додаткове обґрунтування чи реакція на процесуальні дії іншої сторони.

При цьому ЦПК України і не передбачає вимог для подачі письмових пояснень.

Частиною 5 ст. 174 ЦПК України передбачено, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

Таким чином, законодавством передбачено подання саме додаткових пояснень щодо окремого питання з дозволу суду.

Таким чином, подавши письмові «пояснення», які фактично є відзивом, відповідач намагається уникнути виконання вимог, передбачених ст. 178 ЦПК України, для подачі відзиву.

Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2025 року відповідачу встановлений строк на подачу відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження по справі, яку позивачем отримано 07 червня 2025 року.

Таким чином, останнім днем для подачі відзиву на позовну заяву було 23 червня 2025 року.

Як вбачається з конверту, «пояснення» були направлені до суду 28 червня 2025 року.

При цьому в поясненнях не заначено поважних причин пропуску строку на подачу відзиву та відповідачка не просить поновити його.

У відповідності до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. (ст. 127 ЦПК України).

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому, у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду поданого відзиву, оскільки він поданий з пропуском строку та в ньому не зазначено поважних причин пропуску такого строку.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву надається документ, що підтверджує надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

У відзиві вказано, що до нього додається «квитанція Нова Пошта 1 екз. для суду», однак в конверті цей документ був відсутній про що було складено відповідний акт від 30 червня 2025 року.

Таким чином вимоги п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України відповідачем не виконані. Натомість відповідачем направлено до суду копію пояснень для відповідача.

На підстав викладено, суд,

постановив:

Відзив (пояснення) ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду

Дата складення ухвали 30 червня 2025 року.

Суддя О. В. Соловйов