КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року

справа № 760/18746/23

провадження № 88-ц/824/40/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року звернулося з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-Солом`янка» 67 115, 87 гр. заборгованості, 5 478, 98 гр. річних, 26 532, 25 гр. інфляційних втрат та 2 684, 00 гр. судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року залишено без змін.

31 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, після отримання судової повістки з викликом в судове засідання, у визначений у повістці час заявник прибув до Київського апеляційного суду для прийняття участі в судовому засіданні. Однак, колегія суддів прийняла вказану постанову за відсутності сторони відповідача. Під час розгляду справи колегія суддів не знала і не могла знати, що ОСОБА_1 з представником ОСОБА_2 знаходяться під дверима залу, де проходило судове засідання, а відповідач з представником не знали і не могли знати про здійснення судового розгляду, так як не були викликані в зал судового засідання.

У запереченні на заяву про перегляд постанови за нововиявленими обставинами представник позивача зазначає, що відповідач не надав інформації про скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення Постанови Київського апеляційного суду від 12.03.2025 у цивільній справі № 760/18746/23, оскільки зазначене судове рішення не було ухвалення на основі іншого судового рішення.

До заяви відповідач не надав жодних доказів, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заяву про перегляд рішення підтримали, просили задовольнити.

Представвник позивача проти задоволення заяви заперечував, просив залишити без задоволення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Так, в поданій до суду заяві ОСОБА_1 вказує, що істотними обставинами перегляду судового рішення є те, що колегія суддів прийняла постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року за відсутності сторони відповідача. Під час розгляду справи колегія суддів не знала і не могла знати, що ОСОБА_1 з представником ОСОБА_2 знаходяться під дверима залу, де проходило судове засідання, а відповідач з представником не знали і не могли знати про здійснення судового розгляду, так як не були викликані в зал судового засідання.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що обставини на які посилається заявник як на нововиявлені є такими, що входять до переліку обставин, які передбачені ст. 423 ЦПК України, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Будинок обслуговується ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з 21 липня 2008 року відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Зборами співвласників будинку від 25 травня 2016 року ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» визначено управителем будинку.

Дане рішення затверджене зборами співвласників багатоквартирного будинку від 09 червня 2016 року.

Товариство є обслуговуючою організацією спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до:

протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 09 червня 2016 року;

договорів про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладених з власниками квартир у будинку;

п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укладених договорів з виконавцями і виробниками житлово-комунальних послуг;

акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21.07.2008 року.

Товариство з метою надання послуги з управління будинком уклав всі необхідні договори з виробниками та надавачами комунальних та інших необхідних послуг.

Відповідач, уклавши договір купівлі-продажу квартири, прийняв на себе відповідні зобов`язання.

Однак договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території з товариством не уклав, не дотримавшись вимог п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч. 1 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 14 січня 2009 року № 5.

Своєчасну та повну оплату наданих житлово-комунальних послуг відповідач також не здійснював.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є обставини, які визначені частиною другою статті 423 ЦПК України.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказі, що призвело ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Зазначена норма містить вичерпні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Як зазначається заявником, що колегія суддів прийняла вказану постанову за відсутності сторони відповідача. Під час розгляду справи колегія суддів не знала і не могла знати, що ОСОБА_1 з представником ОСОБА_2 знаходяться під дверима залу, де проходило судове засідання, а відповідач з представником не знали і не могли знати про здійснення судового розгляду, так як не були викликані в зал судового засідання.

У відповідності до п. 1 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року - у зв`язку з тим, що заявник з незалежних від нього причин не зміг взяти участі у судовому засіданні.

Разом з тим, районний суд дійшов правильного висновку про те, що приведений позивачем розрахунок заборгованості суд вважає доведеним, а суму заборгованості до стягнення з відповідача обґрунтованою.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.03.2024 року по справі № 462/1232/23.

Будинок АДРЕСА_2 , в якому знаходиться квартира відповідача за № 120, обслуговується позивачем з 21.07.2008 згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Також, позивач є управителем будинку на підставі рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 25.05.2016, затвердженого протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 09.06.2016.

На основі зазначеного Акту від 21.07.2008 та Рішення загальних зборів співвласників будинку позивач зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Тариф на надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території для будинку було затверджено 12.02.2018 Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 211 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» у розмірі 9,62 грн. за 1 кв. м. на місяць з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач, як управитель багатоквартирного будинку, зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості. Положення зазначеного закону не передбачають вимоги щодо проведення громадських слухань або узгодження перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком із співвласниками будинку.

Як було встановлено судом, будинок обслуговується ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з 21 липня 2008 року відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Таким чином, відповідно до зазначеного Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21.07.2008 року, забудовник передав позивачу в управління будинок АДРЕСА_2 разом з усіма прилеглими до нього комунікаціями та спорудами необхідними для належної експлуатації будинку.

Згідно ч. 4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва.

У відповідності до ч. 10 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» одноосібний виконавчий орган товариства може діяти від імені товариства без довіреності.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ « Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, директор товариства - Терьошин Ю.В. згідно чинного законодавства України вправі здійснювати представницькі функції товариства без отримання будь-яких довіреностей.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована.

Керуючись ст. ст. 423, 425, 429 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року за нововиявленими обставинами задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року скасувати за нововиявленими обставинами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді