Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1818/24
Провадження № 2/376/185/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря Щур Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб зареєстровано Фастівським міськрайонним управлінням юстиції у Київській області реєстраційною службою відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 429.

Від спільного проживання у позивача з відповідачкою є діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Сім`я проживала в приватному будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності.

Протягом останнього року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання.

Протягом тривалого часу відповідачка взагалі самоусунулася від спілкування зі своєю сім`єю та поїхала за кордон. За останні місяці відповідачка не допомагає позивачу утримувати спільних дітей.

Позивач як батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей.

Позивач переконаний, що діти повинні проживати разом з ним в будинку що належить йому на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що любить дітей і спроможний забезпечити їх всім необхідним. Діти відвідують Пустоварівську гімназію, обліковані в медичних установах, він постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них.

Тому, позивач ОСОБА_1 на підставі вищевикладеного звертається до суду та просить:

Розірвати шлюб зареєстрований Фастівським міськрайонним управлінням юстиції у Київській області реєстраційною службою відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , актовий запис №429 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити місце проживання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що позов визнає частково, заперечує, щодо розірвання шлюбу з позивачем, а щодо визначення місця проживання дітей з батьком не заперечує.

Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області Шеремет Олена Борисівна в судове засідання не з`явилася, подала до канцелярії суду заяву, якою просила суд провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а також підтримала Висновок органу опіки та піклування Сквирської міської ради щодо визначення місця проживання дітей з позивачем (а.с.47).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб зареєстровано Фастівським міськрайонним управлінням юстиції у Київській області реєстраційною службою відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , актовий запис № 429 (а.с.7).

Від спільного проживання у позивача з відповідачкою народились діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , видане повторно 11.12.2017 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.8);

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , видане 28.04.2009 року Виконкомом Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області (а.с.9);

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 , видане 06.02.2015 року Виконавчим комітетом Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області (а.с.10).

Сім`я проживала в приватному будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу №358 про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 03.06.2024 року (а.с.11).

Протягом останнього року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання.

Протягом тривалого часу відповідачка взагалі самоусунулася від спілкування зі своєю сім`єю та поїхала за кордон. За останні місяці відповідачка не допомагає позивачу утримувати спільних дітей та мешкає за іншою адресою, окремо від дітей та чоловіка.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Згідно вимогами ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини.

Позивач як батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей.

Позивач зазначав в судовому засіданні, що любить дітей і спроможний забезпечити їх всім необхідним.

Донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 навчаються у Пустоварівській гімназії Сквирської міської ради Київської області, батько ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, позашкільні заходи, цікавиться навчальними досягненнями та поведінкою своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Мати ОСОБА_2 в період часу з 01.09.2023 року не зверталася до адміністрації закладу чи вчителів з приводу навчання та виховання дітей, що підтверджується копією Довідки №117 виданої 05.06.2024 року директором Пустоварівської гімназії Г. Волкотруб (а.с.12).

Згідно Характеристики виданої старостою Сквирської міської ради М. Скочинським ОСОБА_1 за порушення громадського порядку не притягувався, компрометуючими даними міська рада не володіє (а.с.13).

Відповідно копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 складеного 04.06.2024 року старостою села Пустоварівка ОСОБА_9 та спеціалістом 1 категорії Гой К.В., в будинку АДРЕСА_1 проживає сім`я, яка складається з п`яти чоловік: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 донька; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матір; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 донька. Будинок має загальну площу 62,1 кв.м., житлову площу 42,8 кв.м., санітарні умови приміщення задовільні. Відносини між членами сім`ї задовільні. Житлові умови задовільні, є все необхідне, для проживання і виховання дітей але дружина та мати дітей ОСОБА_2 зареєстрована але не проживає разом із сім`єю за вказаною адресою (а.с.15).

Службою у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради до Сквирського районного суду Київської області надано Висновок органу опіки і піклування Сквирської міської ради від 11.02.2025 року про визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком. Відповідно вказаного висновку орган опіки і піклування Сквирської міської ради вирішив: Визначити місце проживання неповнолітніх - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38-40).

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку. Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України .

Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із положеннями статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Аналогічна позиція визначена в частині 2 статті 150 Сімейного кодексу України, за якими батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Судом встановлено, що підтверджено Висновком органу опіки та піклування Сквирської міської ради та не заперечується відповідачкою, що спільні неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , окремо від матері.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

Європейський суд з прав людини зауважував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року).

В таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення (рішення Європейського суду з прав людини в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року).

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.10.2020 в справі №757/4643/18-ц.

Доказів на спростування встановлених судом обставин, матеріали справи не містять.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши думку учасників справи в судовому засіданні, які підтримали позовні вимоги позивача, щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,19,24,56,112,114,115,141, 150, 151, 155, 157 СК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ст.ст. 2,4,12,13,76,81,258,259,263 265, 351,352,354 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб зареєстрований Фастівським міськрайонним управлінням юстиції у Київській області реєстраційною службою відділом державної реєстрації актів цивільного стану між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити місце проживання дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко