Справа № 279/7649/24
Провадження № 2/279/403/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., за участі представника позивачів адвоката Тарасенко І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/7649/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, в інтересах яких діє представник Тарасенко І.В. зернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обгрунування своїх вимог зазначили, що в провадженні СВ ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000168 від 01.04.2024 за ознаками кримінального за правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 02.03.2024 о 08:30 на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» поблизу - с. Лумля, Коростенського району, Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «OPEL ZAFIRA» (р.н. НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 та водія автомобіля «DAEWOO LANOS» (р.н. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його пасажирка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримали тілесні ушкодження. Під час досудового розслідування, на підставі постанов заступника начальника СВ ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, майора поліції Кириченка В.В., від 02.04.2024 в приміщенні судово-медичного моргу Малинського відділення СМЕ проведено судово-медичну експертизу потерпілому ОСОБА_1 та потерпілій ОСОБА_2 . Відтак, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 162 від 19.07.2024, у ОСОБА_1 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи 5 плюснової кістки зі зміщенням правої стопи, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеня тяжкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, могло виникнути від дії твердого тупого предмету, не виключено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в термін вказаний у фабулі постанови. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №163 від 19.07.2024 року у ОСОБА_2 згідно записів медичної документації малися тілесні ушкодження у вигляді: перелому медіальної щиколотки лівого гомілково-ступеневого суглобу без зміщення та крайового уламкового перелому основи латеральної щиколотки із мінімальним зміщенням, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, могли виникнути від дії тупого твердого предмету. Вказати термін виникнення даного ушкодження згідно запису медичної документації не являється можливим. Не виключено, що дане ушкодження могло виникнути внаслідок ДТП, вказаного у фабулі даної постанови. В рамках вказаного досудового розслідування, на підставі постанови заступника начальника СВ ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, майора поліції Кириченка В.В., від 07.05.2024 призначено транспортно-трасо логічну експертизу автомобіля «OPEL ZAFIRA» (р.н. НОМЕР_1 ), проведення якої доручено експертам Житомирського НДЕКЦ МВС України. За результатами проведення вище вказаного експертного дослідження відповідно до висновку експерта № 727/728/24-25 від 13.08.2024 встановлено, наступне: 1) в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_2 , тому в діях водія ОСОБА_1 не відповідностей технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України не вбачається. 2) В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен, був діяти відповідно до вимог пункту 10.1. та 11.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України. На підставі постанови заступника начальника СВ ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, майора поліції Кириченка В .В., від 07.05.2024 призначено експертизу технічного стану, автомобіля «OPEL ZAFIRA» (р.н. НОМЕР_1 ), проведення якої доручено експертам Житомирського НДЕКЦ МВС України. За результатами проведення вище вказаного експертного дослідження, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/106-24/7267-ІТ від, 17.06.2024 встановлено, що ца момент ДТП рульове керування, гальмова система, ходова частина автомобіля «OPEL ZAFIRA», р.н. НОМЕР_1 перебували в технічному працездатному стані. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «OPEL ZAFIRA», д.н. НОМЕР_1 №3740 від 06.04.2024 встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ «OPEL ZAFIRA» д.н. НОМЕР_1 , визначена за витратним підходом, складає: 882 403, 79 грн. Ринкова вартість КТЗ «OPEL ZAFIRA» д.н. НОМЕР_1 , визначена за порівняльним підходом, може складати: 278 721,60 грн. Просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 278721,60 грн. Крім того, діями відповідача позивачам спричинена моральна шкода. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в результаті дорожньо- транспортної пригоди перенесли та досі переносять сильне, душевне хвилювання, змушені приймати заспокійливі медичні препарати, пережили сильний переляк, фізичний біль. Крім того, дуже негативно впливають на душевно-емоційний стан потерпілих той факт, що вони перебуває у стані який обмежує їх звичайну життєву та трудову активність, в результаті отриманих переломів, які зафіксовані в медичній документації та описаних вище висновках СМЕ. Просять стягнути з відповідача на користь позивачів по 150000,00 грн. спричиненої моральної шкоди. Також просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5787,21 грн. та 25000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Представник позивачів ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задоволити з підстав, зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст.16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т.ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

За вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених

цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 02.03.2024 о 08:30 на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» поблизу - с. Лумля, Коростенського району, Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «OPEL ZAFIRA» (р.н. НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 та водія автомобіля «DAEWOO LANOS» (р.н. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його пасажирка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримали тілесні ушкодження.

01.04.2024 року внесено відомості ЄРДР за №0000168 від 01.04.2024 за ознаками кримінального за правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 162 від 19.07.2024, у ОСОБА_1 згідно записів медичної документації мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи 5 плюснової кістки зі зміщенням правої стопи, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеня тяжкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, могло виникнути від дії твердого тупого предмету, не виключено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в термін вказаний у фабулі постанови.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 163 від 19.07.2024 року у ОСОБА_2 згідно записів медичної документації малися тілесні ушкодження у вигляді: перелому медіальної щиколотки лівого гомілково-ступеневого суглобу без зміщення та крайового уламкового перелому основи латеральної щиколотки із мінімальним зміщенням, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, могли виникнути від дії тупого твердого предмету. Вказати термін виникнення даного ушкодження згідно запису медичної документації не являється можливим. Не виключено, що дане ушкодження могло виникнути внаслідок ДТП, вказаного у фабулі даної постанови.

Відповідно до висновку експерта № 727/728/24-25 від 13.08.2024 встановлено, наступне: 1) в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_2 , тому в діях водія ОСОБА_1 не відповідностей технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України не вбачається. 2) В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен, був діяти відповідно до вимог пункту 10.1. та 11.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/106-24/7267-ІТ від, 17.06.2024 встановлено, що ца момент ДТП рульове керування, гальмова система, ходова частина автомобіля «OPEL ZAFIRA», р.н. НОМЕР_1 перебували в технічному працездатному стані.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «OPEL ZAFIRA», д.н. НОМЕР_1 №3740 від 06.04.2024 встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ «OPEL ZAFIRA» д.н. НОМЕР_1 , визначена за витратним підходом, складає: 882 403, 79 грн. Ринкова вартість КТЗ «OPEL ZAFIRA» д.н. НОМЕР_1 , визначена за порівняльним підходом, може складати: 278 721,60 грн.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Устатті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідностатті 1192 ЦК Україниз урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року роз`яснено, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК Українишкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 278721,60 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною четвертою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на викладене можна дійти висновку про те, що власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому ч.2 ст.1187 ЦК України.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4, обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Подібний висновок наведено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 61/8496/15-ц, провадження №14-154цс19.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував обставини справи, характер та обсяг страждань, що унаслідок ДТП та її наслідків у них змінився та був порушений нормальний спосіб життя, вони понесли значне потрясіння, страждання через смерть близької і любимої людини (доньки), а відтак виходячи із засад розумності і справедливості, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини, розмір моральної шкоди необхідно визначити у 75000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведені обставини та аналізуючи норми закону, суд дійшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про відкодування моральної шкоди частково в розмірі 75000,00 грн. на користь кожного з позивачів.

Стосовно стягнення з відповідачів судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

На підтвердження понесених позивача витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №17/03-24 від 17.03.2024 року, прибутковий касовий ордер №125 від 11.03.2024 року.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

З огляду на викладене, проаналізувавши належним чином матеріали справи та долучені представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що витрати на складання заяв, адвокатських запитів, отримання витягів, підготовку позовної заяви правовий аналіз справи, на загальну суму 25000 грн. не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та є явно завищеними.

Тому, з врахуванням наданих позивачем документів, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною третьою ст.141 ЦПК, суд вважає, що виходячи з критерію пропорційності розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10000 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати зі сплати судового збору у справі підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,141,247,257,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 1167,1187 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 278721,60 грн. (двісті сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять одну) гривню 60 копійк та моральну шкоду в сумі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000 (десять тисяч) та судовий збір в розмірі 2893 (дві тисячі вісімсот дев`яносто три) гривні 56 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом