ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1212/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-26/11 Категорія: на ухвалу Тептюк Є.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіГончар Н. І., Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Осадчого О. В. на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 08.05.2025 (повний текст складено 19.05.2025, суддя в суді першої інстанції Тептюк Є. П.) у цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач АТ КБ «Приватбанк»,

в с т а н о в и в :

боржник ОСОБА_1 через адвоката Осадчого О. В. звернулася у квітні 2025 року зі скаргою, мотивуючи про те, що на виконанні у Черкаському ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження:

- № 46111309, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 139 346,21 грн.

Виконавче провадження відкрито 12.01.2015 та закінчено 06.02.2015 п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались;

- № 25653088, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 139 346,21 грн. Виконавче провадження відкрито 06.04.2011, та закінчено 29.08.2013 п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались;

- № 34858618, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/2320/556/12 від 10.10.2012, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку. Виконавче провадження відкрито 22.01.2012 та закінчено 25.06.2013 п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- № 44799561, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 139 346,21 грн. Виконавче провадження відкрито 16.09.2014,та закінчено 24.11.2014 п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції). Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались;

- № 40675133, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011 виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 139 346,21 грн. Виконавче провадження відкрито 11.11.2013, та закінчено 27.11.2013 п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались.

На даний час виконавчі провадження знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення(за терміном зберігання).

Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано обтяження за № 4769149 від 24.02.2014 індексний номер рішення № 11146553 накладене Черкаським районним управлінням юстиції згідно постанови № 40675133 від 19.02.2014, яким арештовано все нерухоме майно крім домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_1 зазначає, що повністю розрахувалася з банком про, що їй надано довідку.

Отже наявність арешту на її нерухоме майно у виконавчих провадженнях, матеріали яких знищено, безпідставно порушує права власника, з приводу чого мали звернення до державного виконавця, які, однак, залишено без задоволення.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.05.2025 вказану скаргу відхилено з посиланням на те, що підтвердження погашення заборгованості не надійшло, державним виконавцем виконавчі документи повернуто стягувачеві, тому, відмовляючи у задоволенні заяви боржника від 28.03.2025 про зняття арешту, державний виконавець діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, передбачений ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема ст.59, та у його діях немає порушень прав боржника у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Осадчий О. В. подав 26.05.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги скарги.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки аргументам скарги про відсутність виконавчого провадження щодо скаржника, яке б могло бути підставою для накладення арешту на її майно, та практиці вирішення аналогічних питань про зняття арешту у разі знищення матеріалів виконавчих проваджень.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що боржник ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Осадчого О. В. звернулася до Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з усього майна, що їй належить.

Відповідно до листа № 17155 від 01.04.2025 встановлено, що на виконанні у Черкаському ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження:

- № 46111309, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 139 346,21 грн.

Виконавче провадження відкрито 12.01.2015 та закінчено 06.02.2015 п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались;

- № 25653088, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 139 346,21 грн. Виконавче провадження відкрито 06.04.2011, та закінчено 29.08.2013 п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались;

- № 34858618, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/2320/556/12 від 10.10.2012, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку. Виконавче провадження відкрито 22.01.2012 та закінчено 25.06.2013 п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- № 44799561, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 139 346,21 грн. Виконавче провадження відкрито 16.09.2014,та закінчено 24.11.2014 п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції). Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались;

- № 40675133, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011 виданого Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 139 346,21 грн. Виконавче провадження відкрито 11.11.2013, та закінчено 27.11.2013 п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист повернуто стягувачу, кошти не стягувались.

На даний час виконавчі провадження знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення (за терміном зберігання).

Однак згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано обтяження за № 4769149 від 24.02.2014 індексний номер рішення № 11146553, накладене Черкаським районним управлінням юстиції згідно постанови № 40675133 від 19.02.2014, яким арештовано все нерухоме майно крім домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також згідно листа № 17155 від 01.04.2025 начальник Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області зазначає, що у зв`язку із тим, що виконавчі провадження знищено та заборгованість не погашена, у них відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.

До матеріалів справи також долучено копію довідки від 28.12.2023 АТ КБ «Приватбанк» про те, що ОСОБА_1 станом на 28.12.2023 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Зазначаючи про незаконність накладеного на майно боржника у завершеному виконавчому провадженні арешту, було подано до суду скаргу про скасування відповідних обмежень.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження накладений в ньому арешт підлягає до зняття.

Як зазначено у правових висновках постанови ВП ВС від 14.05.2025 у справі №2/1522/11652/11 виконавець знімає арешт з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав (частина перша ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у чинній на даний момент редакції). Подібні положення містяться у частині першій статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження. Також виконавець знімає арешт з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 11 частини першої статті 37 чинної редакціїЗУ «Про виконавче провадження».

У незакінченому виконавчому провадженні виконавець знімає арешт з майна боржника у випадках, визначених частиною четвертою статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», з-поміж яких: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно тощо.

Також виконавець знімає арешт з майна боржника, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню (частина четверта статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини третьої статті 60 попередньої редакції ЗУ «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом (аналогічні положення містить частина третя статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в чинній редакції).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 60 попередньої редакції ЗУ «Про виконавче провадження»; частина п`ята статті 59 чинної редакції ЗУ «Про виконавче провадження»).

У даній справі виконавчі документи поверталися стягувачу за приписами попередньої редакції ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», яка не передбачає обов`язкового зняття арешту з майна боржника державним виконавцем.

Крім того, ВП ВС у п.78 постанови від 14.05.2025 у справі №2/1522/11652/11 вказала, що нормою пункту 16 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції від 01.11.2022) визначено, що у разі якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення, знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Отже, отримавши заяву боржника про скасування арештів, накладених у межах знищеного виконавчого провадження, Черкаський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) мав вжити заходів з відновлення матеріалів виконавчого провадження, за результатами їх розгляду встановити конкретні підстави завершення цього провадження (проваджень) та після цього прийняти рішення за результатами розгляду відповідної заяви боржника.

З цього слідує, що для належного вирішення вимог скарги боржника щодо скасування арешту, накладеного у виконавчому провадженні, яке на даний час знищене, є доцільним вчинити дії щодо відновлення відповідного виконавчого провадження, встановлення підстав завершення цього виконавчого провадження та в залежності від цього прийняти рішення за скаргою з вимогами про скасування накладеного на майно боржника арешту.

Таким чином висновки суду першої інстанції по суті скарги щодо необхідності відхилення її вимог у цій справі є вірними.

Апеляційний суд не може погодитися з аргументами скаржника про відсутність виконавчого провадження щодо скаржника, яке б могло бути підставою для накладення арешту на її майно, а також посилання на відповідну практику судів, адже, як вбачається з вказаних вище правових висновків ВП ВС у постанові від 14.05.2025 у справі №2/1522/11652/11 сама по собі відсутність виконавчого провадження ще не може бути єдиною підставою для зняття арешту з майна боржника. Додатково слід враховувати підстави завершення виконавчого провадження та можливість стягувача вчинити дії з його поновлення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 08.05.2025 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 447, 451, 452 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 08.05.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 02.07. 2025.

Суддя-доповідач

Судді