СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/26780/24

пр. № 2/759/1793/25

25 червня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Ганнисика А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

І. Змість позовних вимог.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , та визнання за нею права власності на зазначену частку.

Позовна заява мотивована тим, що 24 грудня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу, частка ОСОБА_1 становить 4/5 частин, а ОСОБА_2 - 1/5 частина.

У червні 2008 року, після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин та ініціювання процесу розірвання шлюбу, відповідач змінив місце проживання та припинив контакти з позивачем, яка залишилася проживати у квартирі.

Відповідач не цікавиться власним майном, яке потребує утримання та оплати комунальних платежів. Під час переїзду до російської федерації відповідач не розпорядився своєю часткою у квартирі, що свідчить про його байдужість до майна.

З червня 2008 року позивач самотужки у повному обсязі виконує обов`язок з утримання квартири № 154 , без будь-якої фінансової чи іншої допомоги з боку відповідача.

Позивач неодноразово пропонувала відповідачу обмін його частини приміщення на грошову компенсацію, але відповідач ігнорував ці пропозиції.

Позивач, яка самотужки утримує об`єкт нерухомості, не може повною мірою ним розпоряджатися, що створює незручності та порушує її права як власника квартири. Просить позов задовольнити.

ІІ. Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року закрито підготовче засідання.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справ повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлений належним чином.

З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та матеріалів, що відповідає принципам розумних строків розгляду справи та диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Судом встановлено, що 24 грудня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3715.

Відповідно до договору купівлі-продажу, право власності на зазначену квартиру було оформлено на умовах спільної часткової власності: 4/5 частин належить ОСОБА_1 , а 1/5 частина - ОСОБА_2 .

Відповідно до Звіту ТОВ «ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ РЕАЛ ЕСТЕЙТ СІТІ» вартість 1/5 частки квартири на момент оцінки становить 161 204,80 гривень.

Відповідно до акту № 4 від 05.06.2024, виданим ЖБК «Індикатор-5» відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі № 154 з червня 2008 року.

Для підтвердження відсутності відповідача за місцем реєстрації, позивачем до матеріалів справи долучено копію витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 26.02.2025 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2021 у справі № 759/11636/20, що набрало законної сили, відповідача було позбавлено батьківських прав щодо спільної з позивачем доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 належить на праві власності 1/5 частини квартири. Відповідач не розпорядився своєю часткою у квартирі.

Відповідно до довідки № 3 від 05.06.2024, виданою ЖБК «Індикатор-5» позивач з червня 2008 року самотужки у повному обсязі виконує обов`язок з утримання квартири № 154 .

До матеріалів справи позивачем долучено квитанцію про підтвердження внесення на депозитний рахунок суду суми, пропорційної вартості частки відповідача у спільному майні.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Конституція України в частині 4 статті 41 проголошує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, і що право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України, спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Стаття 365 ЦК України встановлює підстави для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду. Зокрема, суд може припинити право на частку за позовом інших співвласників, якщо:

частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

річ є неподільною;

спільне володіння і користування майном є неможливим;

таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд зазначає, що зазначені обставини можуть застосовуватися як окремо, так і в сукупності. При цьому, вирішуючи питання про припинення права на частку в спільному майні, суд має дослідити всі обставини справи та встановити наявність передбачених законом підстав, а також переконатися, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Судом встановлено, що частка відповідача становить 1/5 частину квартири, яка є об`єктивно неподільною річчю. Технічна можливість виділення частки в натурі або переобладнання квартири в ізольовані житлові приміщення відсутня. Це відповідає умовам пункту 1 та 2 частини 1 статті 365 ЦК України.

Встановлено, що відповідач фактично припинив проживати у квартирі з 2008 року, тобто понад 16 років. Він не несе витрат на її утримання, не підтримує зв`язок з позивачем і не виявляє жодного інтересу до свого майна. Його тривала відсутність, підтверджена актом ЖБК та витягом з Реєстру територіальної громади, а також рішенням суду про позбавлення батьківських прав, однозначно свідчить про неможливість спільного володіння та користування майном у майбутньому.

Відповідач не проживає у спірній квартирі протягом тривалого часу, проживає за межами України та жодним чином не бере участі в її утриманні. Відсутність його інтересу до майна свідчить про те, що припинення його права власності на незначну частку квартири в Україні, за умови отримання ним грошової компенсації, не завдасть йому істотної шкоди. Більше того, така компенсація є єдиним способом реалізації його права на розпорядження цією часткою, враховуючи його фактичне самоусунення від володіння та користування.

Позивач внесла на депозитний рахунок суду суму, еквівалентну ринковій вартості частки Відповідача. Це гарантує справедливу грошову компенсацію відповідачу за припинення його права власності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що всі необхідні умови, передбачені статтею 365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні за рішенням суду наявні. Дії відповідача свідчать про його відмову від реалізації прав власника щодо спірного майна та повну незацікавленість у ньому, що робить спільну часткову власність обтяжливою для позивача. Задоволення позову сприятиме відновленню повноцінного здійснення позивачем своїх прав власника на все майно.

Керуючись ст.ст. 321, 346, 356, 365 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76, 77, 81, 175, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Святошинським районний судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.О. Петренко