Провадження №2/447/600/25
Справа №456/558/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

30.06.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В.Р., за участю секретаря судового засідання Вербінець Є.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Миколаєві Львівської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Процесуальні дії у справі.

29.01.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулася в Миколаївський районний суд Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №15.05.2024-100000231 від 15.05.2024 у розмірі 9840 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.. Позов мотивує тим, що 15.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №15.05.2024-100000231. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн. строком на 112 днів, тобто до 03.09.2024 за процентною ставкою 1,5%. На виконання умов договору від 15.05.2024 та відповідно до квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 3000 грн. строком 112 днів. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 03.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 9840 грн. 00 коп., що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., заборгованості за процентами в розмірі 5040 грн. 00 коп., заборгованості за комісією у розмірі 300 грн., заборгованість за неустойкою за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 1500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

05.03.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача, відповідно до якої, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.

Ухвала про відкриття провадження, надсилалась судом відповідачу за зареєстрованою адресою його проживання, проте така повернулась на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

Крім того, позивач, на виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, додав до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів.

Ухвалою суду від 02.04.2025 постановлено перейти від розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено справу до судового розгляду на 30.06.2025 на 10 год. 20 хв.

У позовній заяві представник позивача просила розгляд справи проводити у спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Провести розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про неможливість прибути у судове засідання не подав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

В силу приписів ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Суд встановив:

15.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №№15.05.2024-100000231. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн. строком на 112 днів, тобто до 03.09.2024 за процентною ставкою 1.5%.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії (п. 3.1 Пропозиції).

Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п.3.3 Пропозиції).

Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка 1.24%. (п.5,6 Заявки).

15.05.2024 ОСОБА_1 електронним цифровим підписом Е879 підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтвердив укладення кредитного договору та отримав на свій рахунок кошти у розмірі 3000 грн.00 коп.

Отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 3000 грн. 00 коп. підтверджено квитанцією Liqpay від 15.05.2024, в призначенні платежу зазначено: видача за договором №15.05.2024-100000231.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №15.05.2024-100000231від 15.05.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 9840,00 грн., що складається з: 3000,00 грн. основний борг; 5040,00 грн. проценти; 300,00 грн. комісія; 1500,00 грн. неустойка.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610, 611 ЦК України).

Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких встановлено, що 15.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №15.05.2024-100000231. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн. строком на 112 днів, тобто до 03.09.2024 за процентною ставкою 1.5%.

Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув.

Щодо вимоги про нарахування неустойки суд зазначає наступне.

У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок неустойки у розмірі 1500 грн. за період з 15.05.2024 по 03.09.2024 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відтак суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково, зокрема з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом в розмірі 3000,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 5040,00 грн., заборгованість за комісією у розмірі 300,00 грн., що разом становить 8340,00 грн., тому в цій частині позов підлягає до задоволення, в частині позовних вимог щодо стягнення неустойки суд відмовляє.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд», та такий підлягає до часткового задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 2053 грн. 13 коп. (2422,40* 8340,00/9840,00).

Керуючись ст. 141, 246, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №07.04.2024-100000128 від 07.04.2024 у розмірі 8340 (вісім тисяч триста сорок) гривень 00 копійок, що складається із: заборгованість за основним боргом в розмірі 3000,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 5040,00 грн., заборгованість за комісією у розмірі 300,00 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2053 (дві тисячі п`ятдесят три) гривні 13 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 30.06.2025.

Суддя Павлів В. Р.