Справа № 466/3973/25
Провадження № 2/466/2077/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

секретаря с/з Васинчик М.О.

з участю представника позивача Сапрун М.М.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги ,-

в с т а н о в и в :

25 квітня 2025 року, ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення , за період з 01.04.2022 по 28.02.2025 , у розмірі 4 288,54 грн., інфляційні втрати в розмірі 123, 73 грн., 3% річних у розмірі 27, 71 грн., пеню в розмірі 101,59 грн. а також судовий збір.

В обґрунтування позову зазначають, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії. В даному випадку постачає таку споживачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за адресою - АДРЕСА_1 . Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно з п п. 3-4 ч. 2 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води, якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Відповідно до п. 1, п. 5 ч: 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відтак, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 не прийняли модель організації договірних відносин, тому між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг Відтак, з 01.12.2021 року з відповідачами є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://Imkp.Ite.lviv.ua.

Між тим, всупереч встановленим вимогам відповідачі не сплачували за надані та спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01.04.2022 по 28.02.2025 утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії ( на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення) у розмірі 4 288,54 грн. Крім того, оскільки за надання послуг оплата не надходила вчасно, до стягнення підлягає також пеня у розмірі 101,59 грн., інфляційні нарахування у розмірі 123,73 грн., три відсотки річних у розмірі 27,71грн.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні.

05.06.2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, де позивач, покликаючись на практику Верховного суду України, зазначає, що споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідно до методики, відтак, просять суд позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача, Сапрун М.М., позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити заяву, зіславшись на обставини аналогічні тим, які викладені в позові та у додаткових поясненнях.

Відповідачі в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, ОСОБА_1 . Пояснила, що згідно акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та ГВП від 07.12.2006 року, квартири АДРЕСА_3 , 5б- відключені від централізованого опалення. В їхньому під`їзді взагалі відсутні батареї, що стверджується актом обстеження від 20.06.2023 року, що виданий директором ЛКП «Варшавське 407». Оскільки послугами на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення вони не користуються, відтак не повинні сплачувати за те, що їм не надає позивач.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Як на підставу своїх вимог, позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» покликається на те, що надає послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_2 , відповідачам, які є власниками квартири АДРЕСА_3 . За вказаною адресою споживачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Згідно наданого позивачем розрахунку, існує заборгованість у відповідачів за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.04.2022 по 28.02.2025, у розмірі 4 541,57.

Позивач визнає той факт, відповідач відключений від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання однак, згідно пункту 38 Постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" (далі Постанова №830) "споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). " Окрім того, відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також постанови КМУ. «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» №808 від 21.08.2019 усім споживачам нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг.

Споживачу нараховуються лише витрати на опалення місць загального користування, на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та постачання гарячої води, а також плата за абонентське обслуговування, оскільки він від`єднаний від системи теплопостачання. Порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення регулюється Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу).

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так, відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359: власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія.

Пунктом 2.2.2 Методики зазначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання.

Таким чином по квартирі АДРЕСА_4 , за період з 01.04.2022 по 28.02.2025, існує заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата) у розмірі 4 288, 54 грн., що стверджується письмовим розрахунком від 15.04.2025 року, що міститься в справі (а.с. 9).

Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування.

Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачами не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Також позивачем зроблено розрахунок 3% річних у розмірі 27, 71 грн., інфляційні втрати в розмірі 123, 73 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України, та пені в розмірі 101,59 грн.

Згідно зі статтями 319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно дост.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1ст. 7 Закону №2189-VIII).

Пунктами 1, 5 частин другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIIIвстановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом пунктів 1, 2 частини другої статті 8 вказаного вище Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1ст. 9 Закону України №2189-VIII).

У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частин другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідачі зобов`язані відшкодовувати втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. Ці втрати сплачують усі мешканці, а також орендарі/власники нежитлових приміщень, незалежно від наявності/відсутності опалювальних приладів у квартирі чи на сходових клітках. Опалення МЗК забезпечує комфорт і зручні умови спільного проживання, в тому числі і для тих, хто встановив індивідуальне (автономне) опалення. При цьому дії позивача щодо нарахування плати за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення є правомірними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам законодавства України. А відтак підставною та обгрунтованою є і вимога щодо стягнення заборгованості за надані послуги з відповідачів.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідач в разі задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.04.2022 по 28.02.2025 , у розмірі 4 288,54 грн., інфляційні втрати в розмірі 123, 73 грн., 3% річних у розмірі 27, 71 грн., пеню в розмірі 101,59 грн. , а всього 4541 грн. 57 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» ; м. Львів, вул. Д.Апастола, 1, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідачка : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 01.07.2025 .

Суддя І. Є. Зима