ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6557/25 Справа № 205/1332/25 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит Капітал до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сікорська Ірина Станіславівна,

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

02 січня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстровано судом 27 січня 2025 року.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 04 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено кредитний договір № 2902116, згідно з умовами якого кредитор надав позичальникові кредит розмірі 16 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. 10 серпня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, чим порушила умови договору, внаслідок чого станом на 10 серпня 2023 року сума заборгованості становить 78 007 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 62 007 грн. 92 коп. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 78 007 грн. 92 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року у розмірі 78 007 (сімдесят вісім тисяч сім) гривень 92 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 62 007 (шістдесят дві тисячі сім) гривень 92 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 коп., а всього 80 430 (вісімдесят тисяч чотириста тридцять) гривень 32 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

06.05.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сікорська Ірина Станіславівна надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, у яких було б зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит Капітал права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

16.06.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Кредит Капітал надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 78007, 92 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

04 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем було укладено кредитний договір № 2902116, згідно з умовами якого кредитор надав позичальникові кредит розмірі 16 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,99 % за кожен день користування (а.с. 12-16).

10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 (а.с. 22-23, 32).

Листом вих. № Д2671 від 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу та повідомлено про перехід права вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року до нового кредитора та про сплату заборгованості у розмірі 78 007 грн. 92 коп. (а.с. 25), яку відповідачем було залишено без задоволення.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року станом на 10 серпня 2023 року становить 78 007 грн. 92 коп. (а.с. 17-20).

Щодо заперечень відповідача, що кредитний договір є неукладеним, оскільки в ньому відсутній її підпис як позичальника, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом К113 (а.с. 16), який зазначений у тексті договору у розділі «Реквізити та підписи сторін».

Таким чином, між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на умовах фінансового кредиту.

Суд критично оцінює заперечення відповідача в частині не доведеності позивачем факту перерахування коштів на рахунок позичальника, оскільки в своєму відзиві ОСОБА_1 зазначає про зменшення розміру відсотків за користування кредитом до розміру тіла кредиту у розмірі 16 000 грн., у зв`язку з тим, що нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 62 007 грн. 92 коп. є несправедливим. Така поведінка відповідача не відповідає попереднім заявам про не укладення кредитного договору і неотримання грошових коштів, тобто є непослідовною.

За наведених обставин, враховуючи викладене, описана поведінка відповідача не відповідає обраній нею у спорі правовій позиції та тлумаченню обставин справи, тому суд приходить до висновку, що зазначене спрямоване на створення в учасників процесу помилкового уявлення про підставу заперечень проти позовних вимог та добросовісність відповідача з виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором.

З приводу заявленого ОСОБА_1 зменшення розміру відсотків за користування кредитом до розміру тілу кредиту у розмірі 16 000 грн., суд зазначає, що чинними нормами ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено право суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, що передбачено ч. 2 ст. 536 ЦК України. Тобто, ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було погоджено розмір відсотків та порядок їх нарахування під час укладення договору.

З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ОСОБА_1 добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд першої інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором 2902116 від 04 лютого 2022 року у розмірі 78 007 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 62 007 грн. 92 коп.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Доводи апеляційної скарги спростовуються Договором №2902116 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.02.2022 року, який підписаний електронним підписом (12-16).

Крім того, 10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 2902116 від 04 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 (а.с. 22-23, 32).

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сікорська Ірина Станіславівна залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: