ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року м. Чернівці

Справа № 724/3272/24

Провадження №22-ц/822/551/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ: Судді-доповідача - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н. К., Лисака І. Н.,

секретар Мостолюк А. І.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: орган опіки та піклування Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Хотинської міської ради на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Єфтеньєв О. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановлення над ним опіки.

В обґрунтування заяви вказував на те, що його батько ОСОБА_2 є особою похилого віку та має хронічний стійкий психічний розлад, внаслідок чого не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, має загальну залежність від інших осіб, частково не здатний до виконання функцій самообслуговування. З часом стан здоров`я батька погіршився та почало виявлятися в його страху перебувати на самоті, пасивній поведінці та втраті інтересу до життя.

Просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2025 року у заяві ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Хотинська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, не обґрунтованим, прийнятим внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що судове рішення перешкоджає здійсненню особливої форми державної турботи про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів, що у свою чергу не забезпечує захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з оглядом психіатра КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня» Хотинської міської ради від 27 грудня 2024 року встановлено діагноз основний: F01.8 Інша судинна деменція.

Відповідно до висновку ЛКК № 435 від 16 грудня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 253 від 28 січня 2025 року, ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у формі вираженого психоорганічного розладу з прогресуючим когнітивним зниженням, в силу наявного у нього хронічного, тобто стійкого психічного захворювання, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша стаття 40 ЦК України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року №2-рп/2016).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі №636/398/19 зазначено, що за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Цей Закон визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина 1 стаття 7 «Про психіатричну допомогу»).

У пункті першого частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя стаття 294 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що висновком судово-психіатричної експертизи № 253 від 28 січня 2025 року підтверджено, що ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у формі вираженого психоорганічного розладу з прогресуючим когнітивним зниженням, в силу наявного у нього хронічного, тобто стійкого психічного захворювання, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Отже, зібрані у справі докази дають підстави для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи у справі підтверджено, що він за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а психічне захворювання носить стійкий, хронічний характер.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у визнанні особи недієздатною, та не забезпечив належний розгляд справи з метою ефективного захисту прав та інтересів особи, стосовно якої розглядається питання про визнання її недієздатною.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Хотинської міської ради задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

Визначити строк дії постанови про визнання фізичної особи ОСОБА_2 недієздатним два роки, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.

До призначення опікуна обов`язки по догляду та захисту інтересів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на орган опіки та піклування Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 01 липня 2025 року.

Суддя-доповідач І. М. Литвинюк

Судді: Н. К. Височанська

І. Н. Лисак