КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року

справа № 752/1492/24

провадження № 22-ц/824/1473/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Процко В.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, постановлене під головуванням судді Хоменко В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчатися, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 01.06.2023 року до закінчення навчання - 30.06.2026 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що, відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Фінансово-правовий коледж».

Позивач вказує, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зараз його утримує, оплачує його навчання, в розмірі 1 850,00 грн щомісячно та інші потреби. Син не може працювати, оскільки навчається на денній формі навчання.

В зв`язку з викладеним, а також тим, що відповідач працює на декількох роботах, має достатню фінансову можливість сплачувати аліменти, є працездатним і має стабільний заробіток, просив позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.01.2024 року і до припинення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачем не надано доказів чому спільний син сторін, будучи повнолітнім позбавлений можливості офіційно працювати. При ухваленні районний суд вийшов за межі позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені усі надані докази, надано належну правову оцінку усім фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, та ухвалене законне обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач не може працювати за станом здоров`я або має інші протипоказання до роботи.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги від батька у зв`язку з навчанням, а тому є можливим стягнення з відповідача на його користь аліментів в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до припинення навчання ОСОБА_3 , але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є сторони в справі.

З 01.09.2020 року ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання спеціальності «Право» Приватного вищого навчального закладу «Фінансово-правовий коледж». Строк закінчення навчання 30.06.2026 року, що підтверджується копіями довідки від 07.09.2023 року № 566 та студентського квитка серії НОМЕР_1 від 15.09.2023 року.

Згідно з договором про надання освітніх послуг № 339/09-20, а також відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій, плата за навчання в Приватному вищому навчального закладі «Фінансово-правовий коледж», становить 1 850,00 грн щомісячно.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Як було встановлено судом першої інстанції, що з 01.09.2020 року ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання спеціальності «Право» Приватного вищого навчального закладу «Фінансово-правовий коледж». Строк закінчення навчання 30.06.2026 року, що підтверджується копіями довідки від 07.09.2023 року № 566 та студентського квитка серії № НОМЕР_2 від 15.09.2023 року.

Згідно з договором про надання освітніх послуг № 339/09-20, а також відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій, плата за навчання в Приватному вищому навчального закладі «Фінансово-правовий коледж», становить 1 850,00 грн щомісячно.

Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Отже, як встановлено в ході розгляду справи спільний син сторін продовжує навчання, в зв`язку із чим є необхідність нести витрати на харчування, проїзд до навчального закладу, придбання одягу, підручників та навчально-методичних посібників.

Колегія суддів вважає, що позивачкою доведено належним чином підстави позову, а саме, наявність правових підстав для стягнення аліментів ОСОБА_1 на утримання сина, який продовжує навчання. Натомість, відповідачем ОСОБА_2 не спростовані підстави позову, не надано розрахунок свого дійсного щорічного доходу та не надано належних та достовірних доказів того, що у нього немає можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

За викладених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягають задоволенню.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого рішення.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді