Провадження №2/523/1539/25
У Х В А Л А

"19" червня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання: Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 в місті Одесі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про усунення перешкод в користування земельною ділянкою та житловим будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про усунення перешкод в користування земельною ділянкою та житловим будинком.

В обґрунтування позову, позивач зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 308 кв.м. На суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок, який належить відповідачу на підставі договору дарування. В період з 2021-2022 року ОСОБА_2 на належній йому земельній ділянці провів самовільну реконструкцію житлового будинку, шляхом будівництва двоповерхового будинку впритул до земельної ділянки позивача. Позивач зазначає, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства.

На підставі викладеного позивач просить: усунути йому перешкоди збоку відповідача ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення об`єкту нового будівництва, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті (а.с.61).

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.66-71).

Не погоджуючись з відзивом на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.80-81).

В подальшому, ухвалою суду від 18.12.2024 року клопотання позивача про прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду.

На адресу суду 02.05.2025 року (вх. № 16545) за підписом представника відповідача адвоката Шпак Марини Петрівни надійшло клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі: 40 000 гривень (а.с.157-159). До клопотання надано договір про надання правової допомоги, детальний опис наданих послуг, докази на підтвердження витрат на правничу допомогу (а.с.157-162).

Також, до клопотання надано докази на підтвердження направлення клопотання учасникам провадження (а.с.163).

Чергове судове засідання у справі призначено на 19 червня 2025 року, сторони до суду не з`явились.

Позивач про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.166, 167), до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив.

Раніше, в судове засідання призначене на 24 лютого2025 року позивач до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.150), про причини не явки суду не повідомив, також в судове засідання призначене на 15.04.2025 року, позивач будучи повідомленим про час та місце слухання справи до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив (а.с.153).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Також, згідно положення ч.5 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В матеріалах справи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про усунення перешкод в користування земельною ділянкою та житловим будинком - без розгляду, оскільки позивач, належним чином повідомлявся про розгляд справи, не з`явилася в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, а тому процесуальних підстав для розгляду позовних вимог або відкладення розгляду справи не має.

Згідно ч. 3 ст. 257 ЦПК України - в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Так, згідно клопотання про розподіл судових витрат представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з надання правничої допомоги у розмірі: 40 000 гривень.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як передбачено ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

В клопотанні про стягнення судових витрат представник відповідача зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати поведінку позивача, яка проявилася у відсутності інтересу до ініційованого ним самим судового розгляду, що підтверджується неодноразовими безпідставними неявками у судові засідання а ні ним самим, а ні його представником. Крім того позивач ініціював ще один судовий процес у цьому ж суді, з тими ж позовними вимогами та за участю тих самих учасників справи, що само по собі вже є порушенням ЦПК України (справа №523/21290/24).

Враховуючи те, що позивач не надав суду жодного доказу поважності неявок до судових засідань, чим навмисно та безпідставно затягував судовий процес, подавав до суду необґрунтовані заяви та клопотання представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі: 40 000 гривень.

Згідно детального опису наданих послуг за договором про надання правової допомоги та представництво в суді 22.04.2024 року, укладеного між адвокатом Шпак М.П. та ОСОБА_2 загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) 40 000 гривень (а.с.161).

Запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суддею враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.

Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Саме на це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Суд зауважує, що позивач/представник позивача будучи обізнаними про наявність клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу не надали заяви щодо обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не висловили думки щодо їх неспівмірності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення понесені витрати на правничу допомогу у розмірі: 40 000 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 131, 133, 137, 141, 223, 247, 257, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, про усунення перешкод в користування земельною ділянкою та житловим будинком - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі: 40 000 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня складення ухвали.

Ухвала суду складена 23.06.2025 р.

Суддя: