Справа № 944/2221/25
Провадження №2-з/944/12/25
УХВАЛА

судового засідання

03.07.2025 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Білецька М.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Качмар Анни Іванівни, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN TOURAN, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 спільним майном подружжя, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час шлюбу та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частини спільного майна подружжя автомобіля VOLKSWAGEN TOURAN, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 в розмірі 198300,00 грн.

01.07.2025 представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт, шляхом заборони відчуження та користування будь-яким фізичним особам рухомим майном, а саме: автомобілем марки VOLKSWAGEN TOURAN, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 та передати даний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що відповідач користується спірним транспортним засобом одноособово, порушує презумпцію спільної власності, на прохання надати автомобіль для огляду чи користування відмовляє, а тому у позивача є реальні побоювання, що відповідач вчиняє заходи щодо пошкодження, знищення транспортного засобу, заниження його ринкової вартості для того, щоб зменшити суму, яка підлягає стягненню з нього.

Враховуючи наведене, просить заяву задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, можуть вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову. Відповідно до п.1 статті 152 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу.

Ознайомившись з доводами заяви, перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації половини вартості транспортного засобу.

Водночас, заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими представник позивача вважає, що захист прав, свобод та інтересів позивача буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть нею при цьому понесені.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання потенційного рішення суду в даній справі. Зокрема, позивач не надав доказів того, що відповідач має намір відчужити транспортний засіб, який є предметом спору на користь будь-яких інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

З приводу покликань на те, що відповідач порушує презумцію спільної власності та не надає автомобіль для користування позивачці, то такі судом не враховуються, оскільки є не співмірними із заявленими позовними вимогами про стягнення грошової компенсації половини вартості транспортного засобу.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (постанова Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі № 924/881/16 (924/811/20).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що матеріали заяви представника позивача не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем заходів щодо пошкодження, знищення транспортного засобу для заниження його ринкової вартості без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Качмар Анни Іванівни, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.О. Білецька