Провадження № 2-о/638/236/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м.Харкова Теслікова І.І. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

в с т а н о в и в:

24 червня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту прав, а також дотримання правил підсудності та виконання вимог встановлених для форми, змісту позовної заяви (заяви).

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.3 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Як вбачається із положень ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Окремо слід звернути увагу на те, що на відміну від позовної заяви про розірвання шлюбу, який може бути пред`явленим одним із подружжя, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу подається до суду за підписами сторін (подружжя), а не одним з подружжя, а також за обов`язкової наявності у подружжя спільних дітей.

У порушення зазначених вимог законодавства, ця заява подана від імені лише одного з подружжя - заявниці ОСОБА_1 , хоча відповідно до вказаних норм законодавства, до суду в порядку окремого провадження може бути подана тільки спільна заява подружжя про розірвання шлюбу, яке має дітей.

Водночас у своїй заяві ОСОБА_1 також зазначила, що спільних дітей з ОСОБА_2 вони не мають.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 одноособово звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, а не із спільною заявою подружжя, та з якої вбачається, що подружжя не має дітей, то заява подружжя про розірвання шлюбу не може вирішуватися за правилами окремого провадження.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Відповідно до ч. 2 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів із дня надходження заяви.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заява подана до суду від імені одного з подружжя і, як зазначено у заяві, спільних дітей сторони не мають, то у цьому випадку підстав для розгляду заяви, яка подана до суду від імені лише ОСОБА_1 , у порядку окремого провадження немає, а тому заявниці ОСОБА_1 необхідно відмовити у відкритті провадження.

Заявники, за вказаних вище обставин, мають право звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу, або ж, звернутися до суду із цивільним позовом у загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 186, 260, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя: І.І.Теслікова