ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4249/25 Справа № 199/1658/25 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
УХВАЛА

01 липня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участі секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» про ухвалення додаткового судового рішення у справі №199/1658/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року у задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.

Із вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, за якою було відкрите апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2025 року прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року та закрито апеляційне провадження.

26 червня 2025 року ТОВ «РІВЕРСАЙД» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто відповідач має право стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, якщо позов залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Однак, чинне законодавство не містить визначення поняття «необґрунтовані дії позивача». Тому для розуміння вказаного поняття слід виходити з дозволених меж реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового процесу.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що стало підставою для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, відповідно до положень ч.5 ст.142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує поведінку позивача, яка проявилася у відсутності інтересу до ініційованого судового розгляду, вчинення відповідачем дій з метою захисту своїх прав.

Як зазначалось вище та встановлено судом ОСОБА_1 у порядку ч.2 ст. 149 ЦПК України звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви та на стадії апеляційного розгляду скористався правом відмови від апеляційної скарги у порядку ч.4 ст.364 ЦПК України.

Зазначені дії виконані апелянтом у відповідності до вимог ЦПК України та є правом сторони, яке не може вважатись неправомірними чи не обґрунтованими. Крім того сам спір по суті не вирішувався, оскільки ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову до подання такого позову.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновкупро відмову у задоволенні заяви ТОВ «РІВЕРСАЙД» про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь на даній стадії витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 141,142 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: