Справа № 674/2036/24
Провадження № 2/674/229/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е ,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису щодо позивача, як про батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив виключити відомості про себе як про батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного управлінням реєстрації актів цивільного стану Новий Сонч Малопольського Воєводства, Республіка Польща.

Позов обґрунтовано тим, що 21.06.2014 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , який розірваний рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області 15.02.2021 року. Причиною розірвання шлюбу було припинення шлюбних відносин між сторонами з листопада 2018 року. Відповідач у 2018 році поїхала до Польщі на заробітки і з того часу не подавала про себе Позивачеві будь-яких відомостей та в Україну не поверталася. ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач, перебуваючи у Польщі у місті Новий Сонч, народила дитину, від іншого чоловіка, з яким не був укладений шлюб. При реєстрації народження дитини Позивача було записано батьком дитини, на підставі норм ст. 122 Сімейного кодексу України, оскільки дитина народилася до спливу 10 місяців з дня припинення шлюбу.

Так як Позивач перебував в Україні, а Відповідач в Польщі, то вони не змогли скористатися правом подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини. Позивач не є біологічним батьком дитини, а чоловік, з яким на разі проживає однією сім`єю Відповідач, з її слів, в свою чергу визнає, що він є батьком дитини ОСОБА_6 , з моменту народження дитини і по теперішній час виконує батьківські обов`язки стосовно нього, опікується ним та проживає з ним. Враховуючи вищевикладене Позивач просить суд виключити відомості про себе, як про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , оскільки актовий запис не відповідає дійсності в частині зазначення Позивача батьком дитини.

Ухвалою судді від 15.01.2025 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального провадження з викликом (повідомленням) сторін.

06.02.2025 від відповідачки через систему «Електронний суд» надійшла заява у якій визнала позов, зазначивши, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком сина ОСОБА_4 .

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06.02.2025 відмовлено у прийнятті заяви про визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 .

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, у заяві від 15.05.2025 представник позивача просила розгляд справи проводити у свою відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, у заяві від 06.02.2025 справу просила розглянути за своєї відсутності, оскільки проживає в Польщі та не може прибути до суду.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідачка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 з червня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.02.2021, оскільки сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалось, наміру примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально. Означене рішення набуло законної сили.

Відповідно до перекладеного на українську мову повного витягу з свідоцтва про народження дитини, виданого управлінням реєстрації актів цивільного стану від ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем формування Новий Сонч Республіки Польща, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_8 . Батьком є ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та мати ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки Генерального консульства України в Кракові від 19.10.2021 року про реєстрацію громадянина України підтверджено, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований громадянином України, аналогічні обставини підтверджуються також копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання щодо застосування норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.. 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до правил, передбачених ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ст.136 СК України).

Отже, предметом доказування в зазначеній категорії справ є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі доказів про це. Для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд застосовує висновки Верхового Суду.

За висновками Верховного Суду у справі №676/1200/20 (постанова від 06.04.2021) для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Відповідачка позов визнала.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Проте, у суду є обгрунтований сумнів щодо достовірності обставин визнання позову, оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, належних та допустимих доказів, що батьком дитини є інша особа матеріали справи не містять.

Таким чином, суд не прийняв визнання позову відповідачкою, оскільки визнання позову суперечить нормам Сімейного кодексу України, який закріплює інститут презумпції батьківства, який спрямований на захист інтересів дитини.

Відповідно до частин першої, четвертої третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи не скористались правом на безпосередню участь у судовому розгляді, та відповідно, не скористались правом заявити клопотання про призначення судово-генетичної експертизи. Також, суд відхиляє твердження позивача про припинення шлюбних відносин між сторонами саме з 2018 року, оскільки такі обставини судом при винесенні рішення про розірвання шлюбу не встановлювались в мотивувальній його частині (тобто не є доведеними), а лише вказані в описовій частині.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів є більш вірогідним (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Суд враховує, що дитина ОСОБА_8 народилась після розірвання шлюбу між сторонами, однак, до спливу десяти місяців від розірвання шлюбу.

Отже, на підставі ч.2 ст.122 СК України матір`ю дитини записана ОСОБА_2 , батьком дитини ОСОБА_11 . Особа, яка вважає себе батьком дитини, заяви про визнання батьківства не подавала. Таким чином, незважаючи на те, що шлюб між сторонами розірвано, проте збережено правовий режим щодо народжених дітей від подружжя у період до спливу десяти місяців від розірвання шлюбу, презумпцію батьківства позивачем не спростовано.

Суд керуючись принципом верховенства права, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог. Тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі повного задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов не підлягає до задоволення, а отже судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене рішення (вступну та резолютивну частини) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- відповідачка ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повне рішення складено 30 червня 2025 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова