Справа № 513/1349/24
Провадження № 2/513/325/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час шлюбу,

у с т а н о в и в:

29 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Бабенко В.В. звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час шлюбу, в якому просить суд визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2472 га кадастровий номер :02:001:0214 за адресою АДРЕСА_1 спільною власністю набутою під час шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) та здійснити його поділ виділивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) у власність 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2472 га кадастровий номер :02:001:0214 за адресою АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) усі понесені нею документально підтверджені судові витрати при сплаті судового збору при поданні цього позову до суду та розгляді справи по суті в суді до прийняття остаточного рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 березня 1993 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Новоселівській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис №9. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 15 червня 2022 року по справі №513/384/22 шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не мають неповнолітніх дітей. Шлюбний договір позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 не укладали і згоди про поділ сумісного майна придбаного у період шлюбу не досягли. За час шлюбу позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було придбано на підставі посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу від 03 грудня 2009 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2472 га кадастровий номер: :02:001:0214. Відповідач ОСОБА_2 фактично відмовляється у добровільному порядку переоформити нотаріально на позивачку ОСОБА_1 1/2 частку придбаного ними у період шлюбу майна, або іншими чином здійснити розподіл майна, а також не повідомляє свого фактичного місця знаходження за межами України. Вказані обставини змусили позивачку ОСОБА_1 звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя № 587/0/15-25 від 20 березня 2025 року суддя ОСОБА_3 звільнена з посади судді Саратського районного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням керівника апарату Саратського районного суду Одеської області № 17 від 15 квітня 2025 року справу передано на повторний автоматизований розподіл справ.

Відповідно до автоматичної системи документообігу, справу перерозподілено судді Саратського районного суду Одеської області Рязановій К.Ю.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 22 квітня 2025 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено дану справу до підготовчого судового засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бабенко В.В. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Бабенка В.В. надійшла заява про розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові, та просили суд позов задовольнити. Також у заяві зазначили, що визнати право власності на 1/2 частку вказаного майна в порядку поділу майна подружжя, не виділяючи в натурі вказані частки майна.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Реу Р.В. у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача адвоката Реу Р.В. надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі, позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України, зрозумілі.

Частинами 3, 4 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до копії рішення Саратського районного суду Одеської області від 15 червня 2022 року, шлюб зареєстрований 03 березня 1993 року Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис № 9, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 03 грудня 2009 року між ОСОБА_6 з одного боку, надалі продавець, та ОСОБА_2 з іншого боку, надалі покупець, відповідно до п. 1 цього Договору, продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити за житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , та складається у цілому з: кам`яного житлового будинку літера «А», загальною площею 97,9 кв.м, житловою площею 33,3 кв.м, кам`яний сарай літера «Б», кам`яний сарай літера «В», навіс літера «Г», надвірні споруди № 1-8, інші споруди I-II, на земельній ділянці площею 2405 кв.м (у фактичному користуванні). Договір підписаний сторонами 03 грудня 2009 року у присутності нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Сулакова І.І., та зареєстрований в реєстрі за № 5044.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 266615802 від 20 липня 2021 року, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: ВММ №196538, виданий 03 грудня 2009 року, видавник: Саратська державна нотаріальна контора Одеської області, зазначений громадянин України ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 265178029 від 09 липня 2021 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0214, площа якої складає 0.2472 га, є ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вирішила: дати дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,24 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель житлової та громадської забудови які надані у користування на території Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, за адресою: АДРЕСА_1 . Гр. ОСОБА_2 замовити в землепорядній організації проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Розроблений та погоджений відповідно до законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати до Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області для розгляду та затвердження в установленому порядку. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію сільської ради з питань АПК та земельних відносин.

Згідно Рішення голови Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Райчевої В.Д. від 08 червня 2021 року № 378-VIII, вирішено: затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Передано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0214) загальною площею 0,2472 га, у тому числі: рілля - 0,1642 га, малоповерхова забудова - 0,0830 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель житлової та громадської забудови, раніше наданих у користування, на території АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту) Білгород-Дністровського району, Одеської області. ОСОБА_2 здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства. Зобов`язати ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, суворо дотримуватися вимог земельного законодавства України. Попередити власника земельної ділянки, що право власності на землю може бути припинено у випадках, передбачених статтями 140, 143 Земельного кодексу України. Контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , вартує 309408,17 грн.

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0214, площа 2472.00 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , вартує 281280,15 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:

1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільнім сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. У разі поділу вважається, що частки співвласників є рівними. У разі поділу майна право спільної сумісної власності припиняється.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, у разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч. 4, 5 ст.71 СК України).

Суд вважає встановленим та доведеним, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0214, розташована по АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, хоча оформлені та зареєстровані за відповідачем.

Обставин, які б свідчили про те, що нерухоме майно є особистою власністю однією із сторін, судом не встановлено.

Жодної із сторін не заявлено вимоги про відступлення від засади рівності часток подружжя.

Отже, спірне нерухоме майно, набуте сторонами за час зареєстрованого шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між ними у рівних частках.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу нерухомого майна є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 2953, 44 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 7, 36, 51, 60, 63, 70, 71, 104, 105, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 141, 200, 206, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час шлюбу, - задовольнити.

У порядку поділу майна подружжя визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2472 га кадастровий номер :02:001:0214 за адресою АДРЕСА_1 спільною власністю набутою під час шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ).

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2472 га кадастровий номер :02:001:0214 за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору сумі 2953 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 44 (сорок чотири) копійки.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету судовий збір у розмірі 2953 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 44 (сорок чотири) копійки, сплачений відповідно до квитанції №9358-5434-9857-8775 від 25 жовтня 2024 року у АТ КБ «ПриватБанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 21 вересня 2007 року Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Бабенко Віктор Васильович, свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю ОД № 003648, м.Арциз, вул.Соборна, 44 а.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 28 вересня 2007 року Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача адвокат Реу Руслан Васильович, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю ОД № 003029, видане 21 червня 2017 року Радою адвокатів Одеської області, місцезнаходження: 68200, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 82 А, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2025 року.

Суддя К. Ю. Рязанова