ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7943/22
провадження № 2/753/200/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що 26.12.2021 року о 12 год. 15 хв. громадянин ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Клубна, 19, на слизькій дорозі не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження цих автомобілів.

Учасники ДТП склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), де зазначили, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу №205341491 в ПАТ НАСК «ОРАНТА» зі встановленим лімітом відповідальності 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Автомобіль «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1

04.02.2022 року він звернувся до страховика відповідача - ПАТ НАСК «ОРАНТА», із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, разом із заявою про виплату страхового відшкодування.

За результатом розгляду наданих документів, ПАТ НАСК «ОРАНТА» виплатив йому лише 50 000,00 грн. в якості страхового відшкодування.

Вважаючи, що сума страхового відшкодування є заниженою, 21.01.2022 року він звернувся до незалежного оцінювача ОСОБА_3 з метою визначення дійсної вартості матеріального збитку, завданого його автомобілю.

З огляду на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку №35/34.01.22 від 25.01.2022 року, вартість матеріального збитку складає 102 546,84 грн. з ПДВ, а вартість відновлювального ремонту складає 159 23,46 грн.

Крім того, він витратив 2 500,00 грн. за послуги зі складення звіту.

У зв`язку з тим, що страхової виплати у розмірі 50 000,00 грн. недостатньо для повного відшкодування шкоди, яка була завдана ОСОБА_2 , він зобов`язаний виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Разом з тим, відповідачем йому була завдана моральна шкода, яка виразилась у моральних та душевних стражданнях, переживаннях, яких він зазнав у зв`язку зі знищенням його майна.

З огляду на викладене, а також з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути на його користь 96 630,23 грн. матеріальних збитків, витрати на проведення Звіту у розмірі 2 500,00 грн., 10 000,00 грн. в якості моральної шкоди, а всього у розмірі 109 130,23 грн. (а.с. 1-44).

Ухвалою суду від 11.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 47).

Ухвалою суду від 28.04.2023 року провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ НАСК «ОРАНТА» закрито у зв`язку з відмовою позивача (а.с. 164).

Ухвалою суду від 28.04.2023 року клопотання відповідача ОСОБА_2 задоволено та призначено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, зупинено провадження у справі (а.с. 165).

04.02.2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.01.2025 року №19032/23-54 (а.с. 174-188).

Ухвалою суду від 24.02.2025 року поновлено провадження у справі (а.с. 193).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Капля А.С. підтримала позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просила його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бушта В.О. заперечувала проти позову та вважала його таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.12.2021 року о 12 год. 15 хв. громадянин ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Клубна, 19, на слизькій дорозі не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження цих автомобілів, тобто сталася дорожньо-транспортна пригода.

Наслідки дорожньої пригоди її учасниками були оформлені у вигляді повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) (а.с. 13, 58).

Власником автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 38, 158).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу №205341491 (а.с. 16).

04.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до страховика відповідача ОСОБА_2 - ПАТ НАСК «ОРАНТА», із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 56) та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 19-20).

21.01.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_3 з метою виконання експертного дослідження (оцінки) транспортного засобу «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується Договором №35/34.01.22 про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу (а.с. 25).

У відповідності до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №35/34.01.22 від 25.01.2022 року, вартість матеріального збитку складає 102 546,84 грн. з ПДВ, а вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 159 23,46 грн. (а.с. 26-42, 146-162).

Вартість послуг експерта за складання звіту №35/34.01.22 від 25.01.2022 року становить 2 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера № 35/34.01.22 (а.с. 43).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування ПАТ НАСК «ОРАНТА», сума страхового відшкодування становить 50 000,00 грн., страхова сума за договором 130 000,00 грн., дійсна вартість ТЗ - 274 338,90 грн., знос транспортного засобу на день страхового випадку - 41,00%, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що змінюються) - 162 793,07 грн., вартість ремонтних робіт - 24 000,00 грн. (а.с. 23).

Згідно страхового акту №ОЦВ-21-18-70121/1 від 18.03.2022 року, вирішено виплатити потерпілому ОСОБА_1 50 000,00 грн., в якості суми страхового відшкодування (а.с. 24, 57).

У відповідності до Платіжного доручення № 13440 від 21.03.2022 року (а.с. 61) та Реєстру безготівкових переказів від суб`єктів господарювання від 21.03.2022 року №55 (а.с. 62), ПАТ НАСК «ОРАНТА» перерахувало на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 19032/23-54 від 20.01.2025 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка мала місце 26.12.2021 року в м. Конотоп по вул. Клубна, 9, станом на дату ДТП складала 96 472,02 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка місце 26.12.2021 в цінах смт. Конотоп по вул. Клубна, 9, станом на дату ДТП складала 146 630,23 грн. (а.с. 174-189).

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом №205341491 склала 96 630,23 грн. (146 630,23 грн. - 50 000,00 грн.).

Між сторонами виникли відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), до яких підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Крім того, при вирішенні справи підлягають врахуванню висновки Верховного Суду щодо вибору та застосування відповідної норми права відповідно до статі 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

За змістом статті 1192 ЦК України одним із способів відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого є відшкодування збитків у повному обсязі, які визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону № 1961-ІV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 12 Закону № 1961-ІV визначено, що страхове відшкодування за шкоду, завдану майну, завжди зменшується на суму франшизи, встановленої договором страхування.

Отже відповідно до Закону № 1961-ІV розмір страхового відшкодування, яке сплачує страховик потерпілому, не завжди дорівнює фактичному розміру завданої шкоди, оскільки обмежується, зокрема, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (у випадку наявності), а також сумою франшизи.

Отже, відповідно до законодавства майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Винуватець повинен відшкодувати потерпілому різницю між завданим збитком та страховою виплатою. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Стала позиція, яка відображена у ряді постанов Верховного Суду, у тому числі і у рішеннях Великої Палати. Суть зводиться до того, що з винуватця можна стягнути лише ті суми, які не платить страхова, до яких, як правило відносяться: знос авто, франшиза, розмір збитку понад страхову суму. Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які повинна сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити в задоволенні таких позовних вимог. Єдине виключення - сам винуватець згоден самостійно покрити розмір завданого збитку, який повинен бути покритий страховою компанією (до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: № 204/5314/18 від 25.11.2021 року; № 208/2600/17 від 27.10.2021 року; № 205/1314/16-ц від 20.10.2021 року; № 362/3043/18 від 06.10.2021 року; № 753/311/17 від 06.10.2021 року; № 128/1453/18 від 06.10.2021 року; № 369/11644/16-ц від 04.08.2021 року; № 759/24061/19 від 28.07.2021 року; № 523/7115/18 від 30.06.2021 року; № 204/4050/17 від 03.06.2021 року; № 607/17727/18 від 19.05.2021 року; № 523/3212/19 від 24.03.2021 року; № 753/11069/16 від 17.02.2021 року; № 760/5686/17 від 17.02.2021 року; № 592/8115/18 від 03.02.2021 року).

У зв`язку з цим із винного водія підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Тобто страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець (постанова КЦС ВС від 03.10.2018 року у справі №686/17155/15-ц).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням». (постанова КЦС ВС від 22.01.2019 року у справі №676/518/17).

Сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, у якій заподіювачем позивачу шкоди є відповідач ОСОБА_2 .

Також не оспорюється факт отримання позивачем ОСОБА_1 від страховика ПАТ НАСК «ОРАНТА», суми страхового відшкодування за шкоду, завдану заподіювачем шкоди ОСОБА_2 у розмірі 50 000,00 грн., які перераховані безпосередньо позивачу.

Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого автомобіля, а також розмір завданого збитку та його розподіл між відповідачами - страховиком та заподіювачем шкоди.

Визначений страховиком розмір збитків не позбавляє позивача права не погодитись з розрахунком страховика. Крім того, такий розрахунок не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, виконаний на замовлення позивача, є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму що витрачена на відновлення транспортного засобу (постанови КЦС ВС від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17).

Таким чином, суд бере за основу Висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 19032/23-54 від 20.01.2025 року.

З вказаних вище підстав, вимоги позивача про стягнення з відповідача, як винуватця ДТП, 96 630,23 грн. матеріальних збитків є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, а розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Таких самих висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 753/4289/23.

У справі Аміхалай проти Молдови (20.04.2004) зазначено, що сам факт визнання порушення є достатньою компенсацією моральної шкоди. Те саме зазначено у рішенні Білуха проти України (09.11.2006).

Враховуючи встановлені у справі обставини, зокрема те, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди є об`єктивним підтвердженням спричинення позивачу моральної шкоди, а також беручи до уваги вимушені зміни у його житті, пов`язані з втратою транспортного засобу та іншими незручностями, які негативно вплинули на повсякденне життя і психологічний стан, суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн. Такий розмір є співмірним характеру та обсягу зазнаних страждань, компенсує моральну шкоду, заподіяну позивачу, не має ознак надмірності та не призводить до безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача.

Крім того, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню кошти у розмірі 2 500,00 грн. сплачені позивачем за проведення оцінки матеріального збитку транспортного засобу, які підтверджені доказами.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 217,30 грн.

При вирішенні справи суд не вирішує питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яке буде вирішено в окремому судовому засіданні з ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263- 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 96 630,23 грн., витрати на за проведення оцінки матеріального збитку транспортного засобу у розмірі 2500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 217,30 грн., а всього у розмірі 110 347 (сто десять тисяч триста сорок сім) гривень 53 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Л.М. Осіпенко