УХВАЛА

02 липня 2025 року

м. Київ

справа № 554/2884/21

провадження № 61-6348ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року (повний текст судового рішення складено 25 квітня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язкуподав касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11 грудня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та конкретизувати клопотання (прохальну частину)касаційної скарги, указавши судові рішення, які він просить скасувати, дату ухвалення і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

На виконання ухвали Верховного Суду від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 направила матеріали на усунення недоліків, а саме уточнену касаційну скаргу та клопотання (прохальну частину) касаційної скарги у якій просить: «Визнати Рішення Октябрського районного суду м. Полтави (суду першої інстанції) про встановлення родинних відносин не доведенними, що не відповідає законам ЦК України, а саме що ОСОБА_2 є двоюрідним братом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є двоюрідним братом ОСОБА_4 , тому що відсутні юридичні документи доказу родиних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (перша черга родиних відносин), факт материнства відносно заявників не доведено; Визнати позовні заяви від 31.03.2021р. і 28.04.2021р., яка подана до суду 22.04.2025 р., та 29.04.2021р по справі №554/2884/21 позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що не відповідають законам ЦПК України та закону «Про судовий збір» та прийняти нове рішення-про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 в повному обсязі».

Разом з тим, ухвала Верховного Суду від 20 травня 2025 року не виконана, а саме не вказано щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Як свідчить аналіз уточненої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі особою, яка подала касаційну скаргу, підставою, на якій подається касаційна скарга, указує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Посилаючись в касаційній скарзі як підставу касаційного оскарження судового рішення на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, особа, яка подала касаційну скаргу, не указує щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу, конкретизувати клопотання (прохальну частину) касаційної скарги, указавши судові рішення, які він просить скасувати, дату ухвалення і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Аналіз матеріалів на усунення недоліків свідчить про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків, оскільки ухвала Верховного Суду від 20 травня 2025 року не виконана. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його.

Керуючись статтями 120, 127, 260, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар