Провадження №22-ц/824/8398/2025
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила суд видати на строк шість місяців обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство - ОСОБА_1 :

-заборонити наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих осіб ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , а також до будь - якого іншого місця перебування постраждалих осіб;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь - який спосіб спілкуватися з ними.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року справу передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року справу повернуто на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

12 лютого 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд заяви ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

20 і 24 лютого 2025 року в судовому засіданні під час розгляду справи в Шевченківському районному суді м. Києва представником заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокатом Незвіським Д.Я. подано клопотання про передачу справи за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

24 лютого 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника заінтересованої особи - адвоката Незвіського Д.Я. та передано справу за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Не погоджуючись із ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року, 19 лютого 2025 року заінтересована особа ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Просить апеляційний суд скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

Свою позицію апелянт обґрунтувала тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення справи до Шевченківського районного суду м. Києва з урахуванням довідки№051/043/л-108-105 від 04.11.2024, виданої Київським міським центром гендерної рівності, запобігання та протидії насильству, про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 18.10.2024 отримують послуги КМЦГР із забезпеченням тимчасового місця безпечного перебування за адресою : АДРЕСА_1 , як особи, які постраждали від домашнього насильства, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва. Судом не враховано того, що відповідно до відповіді Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до території Шевченківського району м. Києва. При цьому зазначає, що заявник не зареєстрована та не перебуває в Шевченківському районі м. Києва.

Апелянт вважає, що Святошинський районний суд м. Києва необґрунтовано повернув дану справу до Шевченківського районного суду м. Києва, не дотримався вимог частини 1 і 2 ст. 32 ЦПК України, оскільки справа передана з одного суду до іншого, має бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана за підсудністю в порядку ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких умов апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного висновку:

Повертаючи матеріали справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, в оскаржуваній ухвалі Святошинський суд м. Києва зазначив висновок про те, що заявник звернулася до суду за місцем перебування у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, тобто за місцезнаходженням цього закладу за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва, тому подана заява про видачу обмежувального припису не підсудна Святошинському районному суду м. Києва і підлягає поверненню справи до Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Підсудність - це розмежування повноважень судів, щодо розгляду справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами 1, 2 ст. 32 ЦПК України передбачено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року справу передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва. В зазначеній ухвалі суд врахувавши положення статей 31, 32, ч.8 ст.187, ст.350-1 ЦПК України зазначив, що відповідно даним з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до території Шевченківського району м. Києва.

З урахуванням вищезазначеного та в порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України Шевченківським районним судом міста Києва було передану справу на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону, щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності цивільних справ та є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що на час подання заяви (22.11.2024 року) про видачу обмежувального припису, заявник ОСОБА_2 перебувала в Київському міському центрі гендерної рівності, запобігання та протидії насильству або повторно зверталася до центру, який розташований на території Шевченківського району м. Києва.

Святошинський районний суд м. Києвадійшов помилкового висновку про повернення ухвалою від 24 січня 2025 року справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, чим допустив спір між судами про підсудність.

Також, колегія суддів враховує правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №203/2372/18,а саме: «Так, зі змісту положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України вбачається, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Разом з тим, з огляду на положеннями ч. 1 ст. 32 ЦПК України, її застосування судом першої інстанції можливе лише один раз в одній справі».

Отже, оскільки дана справа вже була передана на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва, то її повторна передача на розгляд іншому суду на підставі положень ч.1 ст. 31 ЦПК України не допускається.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду від 24.01.2025 року не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

04 квітня 2025 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису та призначено справу до судового розгляду.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року про повернення справи за заявою ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києваскасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько