г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/273/25
Номер провадження 2/213/774/25
У Х В А Л А

01 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільної справи в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про вселення.

Ухвалою суду від 24 січня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що в провадженні суду перебуває цивільна справа 213/4596/24 про поділ спірної квартири. На думку представника є необхідність в зупиненні провадження до набрання законної сили рішенням у справі 213/4596/24.

Позивач та її представник проти заявленого клопотання заперечували.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на наведене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16 та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 308/5006/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 1522/27468/12, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

У справі 213/273/25 предметом позову є вселення позивачки та її малолітнього сина до квартири АДРЕСА_1 . У справі 213/4596/24 - визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл.

Представник відповідача посилався на те, що якщо майно, а саме квартира, не буде визнана спільної сумісною власністю подружжя то виникнуть проблеми з виконанням рішення суду, а саме з виселенням позивачки.

Проте, враховуючи викладене, суд не вбачає об`єктивної неможливості розгляду справи 213/273/25 до вирішення справи 213/4596/24, та не вважає за доцільне зупиняти розгляд справи до набрання законної сили судовим рішенням в справі 213/4596/24.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.251,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.М.Хмельова