Справа № 604/489/25
Провадження № 2/604/306/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 133-А, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2025 року на розгляд Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №02.03.2024-100000285 від 02.03.2024в розмірі 16640,00 гривень, з яких 13000,00 гривень - сума заборгованості по тілу кредиту, 3640 гривень - проценти. Також, представник позивача просить стягнути із відповідача понесені судові витрати, які складаються із витрат за слати судового збору у сумі 2422,40 гривень. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 02 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем був укладений кредитний договір № 02.02.2024-100000279 відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 13000 гривень, на строк 58 днів.02.03.2024 року строк договору було продовжено до 30.03.2024 року. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на дату подання позовної заяви (01 травня 2025 року) у нього виникла заборгованість у розмірі 16640,00 грн.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

У судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, однак в позові зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату та час судових засідань повідомлялася належним чином шляхом розміщення на сайті Судової влади України оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме

У зв`язку із наведеним, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (оферти) № 02.02.2024-100000279, шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 13000,00 грн.

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28ХХ-ХХХХ-3852.

Згідно п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця.

З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

У Заявці, яка відповідно до Кредитного договору є його невід`ємною частиною, передбачені умови надання кредиту. Зокрема, сума кредиту - 13000,00 гривень, строк на який надається кредит - 28 днів, дата повернення Кредиту - 02.02.2024.

Згідно із п.6 Заявки процентна ставка фіксована у розмірі 1 % за один день користування кредитом.

Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту та становить 2600,00 гривень (п.9 Заявки).

Вказана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася 02.02.2024.

Заявка, а також Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) підписана ОСОБА_1 за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора Е968, у відповідності до пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, підписуючи Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), а також заявку кредитного договору, ОСОБА_1 погодилася і з умовами надання такого договору.

Свої обов`язки за Кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» виконало та перерахувало на рахунок позичальника ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13000,00 гривень, що підтверджується квитанцією «LIQPAY» від 02.02.2024.

02.03.2024 сторони підписали пропозицію про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), в якому, за зверненням позичальника, погодили продовжити строк, на який надано кредит до 58 днів, дата повернення кредиту - 30.03.2024.

При цьому, проценти за користування кредитними коштами за Договором №02.02.2024-100002079від 02 лютого 2024 року нараховувалися позивачем до 30 березня 2024 року, тобто у межах строку дії договору.

Так, статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий центр» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «Споживчий центр» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів за кредитний договір №02.02.2024-100000279, що був укладений 02.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №02.03.2024-100000285 від 02.03.2024. Однак в матеріалах справи відсутній такий договір, доказів про його укладення суду не подано. Натомість, із долучених до матеріалів справи документів вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №02.02.2024-100000279 від 02.02.2024, який в подальшому було продовжено 02.03.2024 на підставі пропозиції про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), за зверненням позичальника до 30.03.2024.

Частиною другою статті 264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

На підставі наведеного, беручи до уваги, що позивачем не доведено факту виникнення між позивачем та відповідачем правовідносин, згідно із договором №02.03.2024-100000285 від 02.03.2024, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог позовної заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторону позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 80, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 133-А, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.Б. Сидорак