Справа № 308/5859/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Німець Олена Михайлівна, та Закарпатської обласної ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2024 року у складі судді Іванова А.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Закарпатської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.09.2019 Закарпатською обласною радою прийнято рішення №1581, яким створено КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради шляхом реорганізації в результаті перетворення КУ «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» та призначено позивача в порядку переведення на посаду директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради з посади директора КУ «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» шляхом укладення контракту строком на 1 рік. До зазначеної реорганізації трудовий договір із ним був безстроковим.

19.11.2019 між Закарпатською обласною радою та позивачем укладено контракт №17 про призначення на посаду керівника КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради строком на 1 рік з 19 листопада 2019 року по 18 листопада 2020 року, у зв`язку з чим директором департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації Єлизаветою Біров видано відповідний наказ №653-к.

01.10.2020 п. 10 рішення Закарпатської обласної ради №1856 продовжено термін дії контакту №17 від 19.11.2019 з ним строком на 1 рік шляхом укладення додаткової угоди, та 12.10.2020 укладено додаткову угоду №1 до контракту №17 від 19.11.2019 про його призначення на посаду керівника з 19.11.2019 по 18.11.2021.

18.11.2021, тобто після закінчення строку дії контракту, Закарпатською обласною радою видано розпорядження №70-рд, яким визначено вважати його звільненим з посади директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та призначено виконуючим обов`язки директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради з 19.11.2021 до призначення директора у визначеному законодавством порядку із збереженням за ним попередньої заробітної плати.

Позивач зазначав, що він продовжував виконувати обов`язки керівника КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради, очікуючи рішення Закарпатської обласної ради, щоб укласти відповідний трудовий договір за посадою керівника.

Між ним та Закарпатською обласною радою не було укладено жодних трудових договорів (контрактів) про призначення його на посаду та виконання ним обов`язків в.о. директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради.

Виконуючи обов`язки директора, він розраховував на те, що Закарпатська обласна рада укладе з ним контракт та призначить його на посаду директора. Такі надії були обґрунтованими, так як він працював на посаді в.о. директора два роки, що давало підстави вважати, що Закарпатська обласна рада й надалі бажає співпрацювати з ним.

16.11.2023 рішенням дванадцятої сесії 8-го скликання Закарпатської обласної ради №963 перейменовано КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради на КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради.

26.12.2023 розпорядженням голови Закарпатської обласної ради №281-рд на посаду директора КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради призначено Пшеничного Анатолія Олександровича з 30.12.2023 до призначення на цю посаду переможця конкурсу у визначеному законодавством порядку, але не довше ніж 12 місяців із дня припинення чи скасування воєнного стану.

Позивач вказував, що 27.12.2023 на підставі розпорядження голови Закарпатської обласної ради №284-рд його звільнено з посади виконуючого обов`язки директора КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради 29.12.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Вважав, що розпорядження №281-рд від 26.12.2023 та розпорядження №284-рд від 27.12.2023 голови Закарпатської обласної ради видані з порушенням вимог закону, а його звільнення незаконне.

На думку позивача, були допущені наступні порушення:

- порушена процедура звільнення працівника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тобто при його звільненні не дотримані вимоги Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів та організацій об`єктів спільної власності територіальних громад Закарпатської області, затвердженого рішенням обласної ради від 29.07.2021 №338, а саме, він не був повідомлений про наступне звільнення за 2 місяці та Закарпатська обласна рада не винесла рішення про його звільнення із займаної посади у зв`язку із закінченням строку дії контракту на розгляд ради;

- голова Закарпатської обласної ради не мав повноважень для одноосібного прийняття рішення про призначення керівника комунального підприємства та відповідно про звільнення керівника, оскільки Закарпатська обласна рада не доручила голові обласної ради право видавати розпорядження про призначення керівників комунальних підприємств, а керівник призначається на посаду за рішенням Закарпатської обласної ради, та крім того, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не визначала право звільняти керівників комунальних підприємств;

- він не вступав із Закарпатською обласною радою в трудові правовідносини з укладенням строкового трудового договору, Закарпатська обласна рада не пропонувала йому укладати такий трудовий договір, не погоджувала з ним строк дії трудового договору, тому його звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з посади виконуючого обов`язки директора КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради було неможливим з огляду на те, що звільнення працівника у зв`язку із закінчення строку дії неіснуючого трудового договору неможливе.

Крім того, позивач просив поновити йому місячний строк на звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору у зв`язку із звільненням з роботи, оскільки починаючи з 24.12.2024 по 01.04.2024 включно він перебував на лікуванні.

З врахуванням вищенаведеного та заяви від 29.04.2024, позивач просив суд: 1) поновити строк на звернення до суду з позовною заявою; 2) визнати незаконними та скасувати розпорядження №281-рд від 26.12.2023 «Про призначення директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради» та розпорядження №284-рд від 27.12.2023 «Про звільнення виконуючого обов`язки директора», видані головою Закарпатської обласної ради; 3) поновити його на посаді виконуючого обов`язки директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з 29.12.2023; 4) стягнути з Закарпатської обласної ради та комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради на його користь середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк позовної давності на звернення до суду з позовом до Закарпатської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування Розпорядження № 281-рд від 26.12.2023 року «Про призначення директора Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради» та Розпорядження № 284-рд від 27.12.2023 року «Про звільнення виконуючого обов`язки директора», видані головою Закарпатської обласної ради; поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради з 29.12.2023 року; стягнення з Закарпатської обласної ради та Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Німець Олена Михайлівна, просить рішення суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог без задоволення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки, та дійшов до помилкового висновку про відмову у вимогах про скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Закарпатської обласної ради - Сигидін Олег Ігорович просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Німець Олена Михайлівна, залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність, оскільки, на думку відповідача, останній не надав жодних доказів порушення його трудових прав Закарпатською обласною радою.

В апеляційній скарзі Закарпатська обласна рада просить рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_1 строку позовної давності на звернення до суду з позовом до Закарпатської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено того, що перебуваючи на лікарняному, він був не мобільним та не мав змоги та можливості пересування. Вказує, що знаходячись на лікарняному, він мав можливість надіслати позовну заяву поштовою кореспонденцією або звернутися по правову допомогу до адвокатів засобами технічного зв`язку. Вважає, що пропуск строку звернення до суду позивачем відбувся через його пасивну поведінку щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати у встановлені законодавством строки та не може слугувати в повній мірі в цьому випадку поважною причиною пропуску такого строку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Німець Олена Михайлівна просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Закарпатської обласної ради, а рішення суду першої інстанції в частині поновлення строку позовної давності залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга Закарпатської обласної ради не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-ХІІ (далі - Конвенція).

Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом даної статті, а також частини 2 статті 9 Конвенції тягар доведення законної підстави для звільнення лежить саме на роботодавцеві.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про поновлення на роботі працівника, звільненого з ініціативи роботодавця, саме на останнього покладається тягар доведення законності такого звільнення. Будь-які сумніви в законності такого звільнення повинні тлумачитися в користь працівника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи установлено, що рішенням шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26.09.2019 №1581 створено юридичну особу публічного права комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права комунальної установи «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» та призначено ОСОБА_1 в порядку переведення на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради з посади директора комунальної установи «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» шляхом укладення контракту строком на 1 рік.

19.11.2019 між Закарпатською обласною радою та ОСОБА_1 укладено контракт №17, згідно з яким ОСОБА_1 призначається на посаду керівника комунального некомерційного підприємства «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради строком на 1 рік з 19.11.2019 по 18.11.2020.

Наказом директора департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації Єлизавети Біров від 19.11.2019 № 653-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради відповідно до підписаного контракту, строком на 1 рік з 19.11.2019 по 18.11.2020.

Згідно з пунктом 10 рішення дев`ятнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 01.10.2020 №1856 вирішено продовжити з ОСОБА_1 директором комунального некомерційного підприємства «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради термін дії контракту від 19.11.2019 №17 строком на 1 рік, шляхом укладення додаткової угоди.

12.10.2020 між Закарпатською обласною радою та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до контракту №17 від 19.11.2019, відповідно до якої пункт 30 контракту викладено у новій редакції: цей контракт діє з 19.11.2019 по 18.11.2021 і набирає чинності з дня підписанні сторонами.

Розпорядженням в.о. голови Закарпатської обласної ради Василя Іванчо від 18.11.2021 №70-рд визначено вважати ОСОБА_1 звільненим з посади директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради 18.11.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та призначено його виконуючим обов`язки директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради з 19.11.2021 до призначення директора у визначеному законодавством порядку із збереженням за ним попередньої заробітної плати.

Рішенням дванадцятої сесії VIIІ скликання Закарпатської обласної ради від 16.11.2023 № 963 вирішено перейменувати КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради на КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради та затвердити Статут останнього у новій редакції.

Розпорядженням голови Закарпатської обласної ради від 26.12.2023 №281-рд вирішено призначити ОСОБА_2 директором КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради та укласти з ним контракт з 30.12.2023 до призначення на цю посаду переможця конкурсу у визначеному законодавством порядку, але не довше ніж 12 місяців із дня припинення чи скасування воєнного стану.

Розпорядженням голови Закарпатської обласної ради від 27.12.2023 №284-рд визначено звільнити виконуючого обов`язки директора КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради Білинця Ф.В. 29.12.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

У розпорядженні зазначено, що таке прийнято відповідно до п.18 ч.6. ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів та організацій об`єктів спільно власності територіальних громад Закарпатської області, затвердженого рішенням обласної ради 29.07.2021 №338, враховуючи розпорядження обласної ради від 26.12.2023 №281-рд «Про призначення директора КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За змістом статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Строк, на який працівник наймається на роботу, зазначається у наказі про прийняття на роботу (призначення на посаду).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 призначено на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради відповідно до підписаного контракту, строком з 19.11.2019 по 18.11.2020, який у подальшому продовжено до 18.11.2021.

Розпорядженням в.о. голови Закарпатської обласної ради Василя Іванчо від 18.11.2021 №70-рд визначено вважати ОСОБА_1 звільненим з посади директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради 18.11.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та призначено його виконуючим обов`язки директора КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради з 19.11.2021 до призначення директора у визначеному законодавством порядку із збереженням за ним попередньої заробітної плати.

Таким чином у даному розпорядженні сторонами погоджено, що позивач виконує обов`язки директора «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради до настання певної події, а саме до призначення директора у визначеному законодавством порядку.

Рішенням дванадцятої сесії VIIІ скликання Закарпатської обласної ради від 16.11.2023 № 963 перейменовано КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради на КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради та затверджено Статут останнього у новій редакції.

Відповідно до Статуту КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» (надалі Статут) засновником і власником його є територіальні громади сіл, селищ,міст області, від імені яких діє Закарпатська обласна рада(Власник).

Відповідно до пунктів 6.1, 6.1.1 Статуту, суб`єктами управління Підприємства є : Власник Закарпатська обласна рада.

Згідно із пунктами 6.2, 6.2.5 Статуту, Закарпатська обласна рада, як Власник у порядку і в межах, визначених чинним законодавством України, цим Статутом, приймає рішення про затвердження керівника Підприємства, вирішує питання про продовження строку дії, укладеного з ним контракту та його звільнення з підстав порушення ним законодавства України, умов контракту та цього Статуту. Засновник своїм рішенням, а у міжсесійний період голова обласної ради своїм розпорядженням, тимчасово (з дня виникнення вакантної посади до призначення директора Закладу у визначеному законодавством порядку) покладає виконання обов`язків директора Закладу на особу з числа штатних працівників або призначає виконуючого обов`язки з числа інших осіб.

Безпосереднє керівництво діяльністю Підприємства здійснює керівник Підприємства (генеральний директор/директор) КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради, який призначається на посаду рішенням Закарпатської обласної ради за результатами конкурсу, проведеного відповідно до порядку, визначеного законодавством України та відповідним рішенням Закарпатської обласної ради, та який відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством охорони здоров`я. Строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника Підприємства, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом (п.6.5 Статуту).

Згідно з п. 2.1.1. Розділу 2 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів та організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад Закарпатської області, затвердженого рішенням обласної ради від 29.07.2021 року № 338, (надалі Положення) керівники комунальних підприємств, установ, закладів призначаються посаду на умовах контракту на підставі рішення Закарпатської обласної ради про призначення (погодження), з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними законами та установчими документами.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.4.8 Розділу 2.4 Положення, у випадку звільнення керівника із займаної посади в зв`язку із закінченням строку дії контракту за ініціативою ради, виконавчий апарат за 2 місяці до закінчення контракту готує лист на ім`я керівника комунального підприємства, установи, закладу із інформуванням стосовно винесення на розгляд обласної ради питання щодо звільнення його із займаної посади в зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Згідно із абзацом 1 пункту 2.4.9 Розділу 2.4 Положення, у випадку прийняття обласною радою рішення щодо звільнення із займаної посади, керівник комунального підприємства, установи, закладу протягом 5 робочих днів проводить інвентаризацію документів, справ та матеріальних цінностей підприємства, установи, закладу та актом приймання-передачі, оформленим відповідно до чинного законодавства України, у день звільнення передає новопризначеному керівнику або особі, яка буде тимчасово виконувати обов`язки керівника, документи, справи та матеріальні цінності і направляє відповідні матеріали до обласної ради.

Таким чином, Статутом та Положенням врегульовано процедура та порядок призначення на посаду керівника Підприємства і його звільнення, та визначено, що керівника Підприємства призначає та звільняє Закарпатська обласна рада. Натомість голова обласної ради, виходячи з аналізу Статуту та Положення, має право своїм розпорядженням лише у міжсесійний період та тимчасово (з дня виникнення вакантної посади до призначення директора Закладу у визначеному законодавством порядку) покласти виконання обов`язків директора Закладу на особу з числа штатних працівників або призначає виконуючого обов`язки з числа інших осіб.

У даному випадку позивача ОСОБА_1 було призначено на посаду виконувача обов`язків директора до призначення у визначеному законодавством порядку директора. Директора у визначеному законодавством порядку Закарпатська обласна рада, як власник і засновник, не призначала, та у порядку встановленому Статутом та Положенням позивача не звільняла, та не повідомляла позивача про розірвання з ним трудових відносин і звільнення його із займаної посади. Отже, у ОСОБА_1 , з урахуванням розпорядженням від 18.11.2021 №70-рд, яким між ним та роботодавцем були врегульовані трудові відносини, були легітимні очікування, що трудові відносини з ним будуть тривати до призначення директора у встановленому законодавством порядку, а його звільнення може мати місце у порядку передбаченому Статутом та Положенням, та після призначення директора у встановленому законодавством порядку.

Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням голови Закарпатської обласної ради від 26.12.2023 №281-рд вирішено призначити ОСОБА_2 директором КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради та укласти з ним контракт з 30.12.2023 до призначення на цю посаду переможця конкурсу у визначеному законодавством порядку, але не довше ніж 12 місяців із дня припинення чи скасування воєнного стану. На підставі даного розпорядження з ОСОБА_2 укладено контракт.

Згідно з абз.3 ч. 9 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану сільський, селищний, міський голова може призначати осіб на посади та звільняти з посад в органах місцевого самоврядування, керівників комунальних підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління відповідного органу місцевого самоврядування порядку, визначеному частинами 5-6 статті 10 цього Закону.

Згідно з приписами абз.1 ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад, а також за наявності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Повноваження голови обласної ради визначені у ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. 18 ч. 6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» голова обласної ради вирішує інші питання, доручені йому радою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням дванадцятої сесії VIII скликання Закарпатської обласної ради від 16.11.2023 №945 «Про повноваження голови Закарпатської обласної ради VIII скликання» доручено голові обласної ради або особі, яка виконує його повноваження, на період скликання від імені обласної ради у міжсесійний період видавати розпорядження про звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, області у зв`язку із закінченням строку дії контракту та призначати виконуючого обов`язки керівника з дня виникнення вакантної посади до призначення керівника у визначеному законом порядку та прийняття обласною радою відповідного рішення (пункт 1).

Зі змісту даного розпорядження слідує, що голова обласної ради або особа, яка виконує його повноваження у міжсесійний період, має право видавати розпорядження про звільнення керівника комунального підприємства саме у зв`язку із закінченням строку дії контракту і виникненням вакантної посади та призначити саме виконуючого обов`язки керівника з дня виникнення вакантної посади до призначення керівника у визначеному законом порядку та прийняття обласною радою відповідного рішення.

Аналіз абз.3 ч. 9 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» дає підстави для висновку, що право призначати та звільняти з посади керівників комунальних підприємств надано сільському, селищному, міському голові. Посада голови обласної ради у цьому переліку відсутня. А в абз.1 ч.5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» наведено перелік посад, на які можуть бути призначені особи без конкурсного відбору та перелік суб`єктів, яким надано право призначати таких осіб. Суб`єктами призначення керівників комунальних підприємств відповідно до Положення та Статуту є обласна рада. Частина 5 ст. ч.5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не розширює перелік повноважень голови обласної ради, який визначений у ч.6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Закарпатська обласна рада ні при затвердженні Статуту, ні у рішенні від 16.11.2023 №945 «Про повноваження голови Закарпатської обласної ради VIII скликання» не надавала повноважень і не доручала голові ради одноосібно призначати керівників комунальних підприємств у період дії воєнного стану.

Як зазначено вище трудові відносини з позивачем тривають до призначення директора у визначеному законодавством порядку. Закарпатська обласна рада, як єдиний суб`єкт, якому відповідно до законодавства, Статуту та Положення, надано право призначити на посаду та звільняти з посади керівника комунального підприємства Закарпатської обласної ради, не виносила рішення про звільнення позивача із займаної посади, не призначала у встановленому порядку керівника вказаного комунального підприємства. Натомість голова обласної ради, не врахувавши вищенаведені вимоги закону, Статут, Положення та рішення від 16.11.2023 №945, прийняв розпорядження №281-рд від 26.12.2023, яким одноосібно призначив директором КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради Пшеничного А.О., та на підставі нього прийняв розпорядження № 284рд від 27.12.2023 про звільнення позивача.

З огляду на викладене апеляційний суд констатує, що звільнення позивача відбулося з порушенням порядку встановленого законом, Статутом, Положенням, та рішенням від 16.11.2023 №945, а прийнятими розпорядженнями порушені трудові права позивача, а тому оспорювані розпорядження слід визнати неправомірними та скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.235 КзПП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За вказаних обставин позивач підлягає поновленню на попередній посаді, з якої він неправомірно звільнений, з 30.12.2023, оскільки згідно із п 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України №58 від 29.07.93, днем звільнення вважається останній день роботи.

У відповідності до приписів ч.2 ст.235 КзПП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток за ч.2 ст.235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, тобто вважається таким, що весь цей час перебував в трудових відносинах.

Відновлення порушеного права працівника на працю повинно здійснюватися не тільки визнанням розпорядження незаконним й поновленням його на роботі, а і виплатою роботодавцем працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, застосовуючи норми статті 235 КЗпП України.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку в даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З матеріалів справи вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 (а.с.92 т.2) за останні два повні місяці роботи (жовтень, листопад 2023 року) становила 173 845,56 грн. (86 922,78 +86 922,78), а кількість робочих днів за два дані місяці становить 44 (22 жовтень+22 листопад) Таким чином середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за два останні повні місяці роботи становить 3 951,03 грн./день (173 845,56 /44 = 3 951,03).

Кількість робочих днів за період з 30.12.2023 по 10.06.2025 року становить 377, а відтак на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1 489 538,31 грн. (377 * 3 951,03 =1 489 538,31 грн.).

У постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року справа № 757/27799/21-ц (провадження № 61-11515св24) викладено правовий висновок про те, що податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та вираховуються при виплаті працівнику. Отже, присуджена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів при її виплаті.

З огляду на зазначене із присудженої позивачу сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід утримати установлені законодавством України податки і збори.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради, як роботодавця позивача, та не підлягає стягненню із засновника Закарпатської обласної ради, а тому у даних вимогах до Закарпатської обласної ради слід відмовити.

Суд першої інстанції розглядаючи справу не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки та дійшов неправильних висновків про відмову позивачу у вимогах про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги позивача у цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції у частині відмови позивачу у заявлених вимогах підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом з поважних причини та обґрунтовано його поновив. Доводи апеляційної скарги Закарпатської обласної ради даних висновків не спростовують і не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Поважність причин пропусків звернення до суду визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Оскільки строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін, тому у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №751/1198/18 (провадження №61-5845св19), від 03 жовтня 2022 року у справі №204/1724/20 (провадження №61-18714св20), від 08 травня 2024 року у справі №593/1161/21 (провадження №61-14077св23).

Матеріалами справи доведено, що копію розпорядження про звільнення позивачем отримано 27.12.2023, тому останнім днем звернення до суду є 29.01.2024, оскільки 27.01.2024 та 28.01.2024 є вихідними днями. Починаючи з 24.12.2024 по 01.04.2024 включно, позивач безперервно хворів та перебував на лікуванні, що підтверджується: довідкою № 76/8с/а, виданою КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» 23.02.2024; довідкою №77/8с/а, виданою КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» 26.02.2024; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1118, виданою КНП «Закарпатський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» Закарпатської обласної ради 11.03.2024; випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №4171, виданою КНП «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради 21.03.2024 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №940, виданою КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» Закарпатської обласної ради 01.04.2024.

Перебування позивача на лікуванні є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду, а тому суд першої інстанції правомірно поновив позивачу строк звернення до суду із заявленим позовом.

Рішення суд першої інстанції у цій частині є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування чи зміни не має.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 6, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Німець Олена Михайлівна, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Закарпатської обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2024 року в частині поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду із даним позовом залишити без змін.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2024 року у частині відмови ОСОБА_1 у заявлених вимогах скасувати, ухваливши у цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати розпорядження №281-рд від 26.12.2023 «Про призначення директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради та розпорядження №284-рд від 27.12.2023 «Про звільнення виконуючого обов`язки директора», видані головою Закарпатської обласної ради.

Поновити ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради з 30.12.2023.

Стягнути з комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 489 538 (один мільйон чотириста вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім ) гривень 31 (тридцять одну )копійку з утриманням обов`язкових податків і збрів.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: