Справа № 594/834/25
У Х В А Л А

01 липня 2025 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , трудової книжки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , яка засвідчує її роботу в колгоспі імені ОСОБА_2 в період з 1984 по 1994 рік. Посилається на те, що у зв`язку з розбіжністю в написанні імені (« ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ») виникають перешкоди у підтвердженні її стажу. Це створює труднощі при реалізації її прав на призначення пенсії/соціальних виплат. Іншого способу підтвердити належність їй даної трудової книжки вона не має, оскільки документ є єдиним джерелом підтвердження трудового стажу в цей період, а орган, що видав її, припинив існування.

Проте, заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст.318 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України).

Так, згідно ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

У справах даної категорії заявник повинен подати суду достовірні дані про те, що встановлення факту породжує для нього юридичні наслідки і не пов`язане із спором про право.

ОСОБА_1 у заяві посилається на те, що у зв`язку з розбіжністю в написанні в трудовій книжці імені (« ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ») виникають перешкоди у підтвердженні її стажу. Це створює труднощі при реалізації її прав на призначення пенсії/соціальних виплат.

Однак, ОСОБА_1 не зазначила і не надала доказів, що підтверджують факт, а також, що вона зверталася за останнім місцем роботи з проханням усунути недоліки трудової книжки, правильно написавши її прізвище, а роботодавець їй у цьому відмовив.

Також зі змісту заяви встановлено, що ОСОБА_1 звертається до суду із позовною заявою, в той час, як заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають розгляду в порядку окремого провадження, що регламентовано розділом ІV «Окреме провадження» ЦПК України .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники та заінтересовані особи, тоді як згідно ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно ч.3 ст.42 та ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованої особи.

ОСОБА_1 вказано Колгосп імені Василя Котика відповідачем у справі, проте, він не може бути учасником справи, оскільки як зазначає сама ОСОБА_5 , цей колгосп припинив своє існування.

З огляду на мету звернення заявниці до суду в даній справі заінтересованою особою може бути відповідний орган Пенсійного фонду України.

Однак ОСОБА_1 не зазначено та не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що вона зверталася до відповідних органів з приводу призначення пенсії і їй було відмовлено.

Враховуючи наведене вище, приходжу до висновку, що заяву необхідно залишити без руху і надати заявниці строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених вище недоліків заяви.

Якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунені, заяву слід вважати неподаною і повернути заявниці.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175, 185, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа- залишити без руху, надавши заявниці строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заявниці, що в разі невиконання ухвали в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Г.Зушман