Провадження №6/523/193/25
У Х В А Л А

"24" червня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі подання заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстрована дитина,

УСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року до Пересипського районного суду м.Одеси надійшло подання заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова О.Ю. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1184 від 17.05.2013 та яка перебуває в іпотеці стягувача ПАТ «ПроКредит Банк» згідно з договором іпотеки № 1188 від 17.05.2013, в якому зареєстрована дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах виконавчого провадження № 53260341 з примусового виконання виконавчого листа № 523/16368/15-ц від 24 листопада 2016 року.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні держаного виконавця перебуває виконавче провадження № 53260341 з примусового виконання виконавчого листа № 523/16368/15-ц від 24 листопада 2016 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованості за договором про надання траншу у сумі 1047125,07 грн, та в рівних частках судового збору у розмірі 15706,88 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржникам за зазначеними у виконавчому листі адресами рекомендованими листами, проте рішення суду не виконано, декларації про майно і доходи не подані. У ході проведення виконавчих дій було встановлено, що кошти на рахунках боржника відсутні, рухомого майна за ним не зареєстровано. Проте боржнику ОСОБА_1 в межах забезпечення заборгованості за договором про надання траншу № 501.43449ZFW501.765 від 21.05.2013 в сумі 1047125,07 грн була передана в іпотеку квартира площею 87,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржникові на підставі договору купівлі-продажу № 1184 від 17.05.2013 та яка перебуває в іпотеці стягувача АТ «ПроКреднт Банк». Постановою виконавця від 01 лютого 2022 року на вказану квартиру накладений арешт,

Виконавцем проведена оцінка вартості арештованої квартири, результати якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Проте у вказаній квартирі зареєстрований неповнолітній. Надати дозвіл на примусову реалізацію арештованої квартири орган опіки та піклування не може через відсутність звернення батьків неповнолітнього до Служби у справах дітей за захистом прав дитини. Крім того, у цьому році сину солідарних боржників виповниться 18 років, у порушення умов договору іпотеки боржник без згоди іпотекодержателя здійснив реєстрацію неповнолітнього у квартирі та сам зареєструвався там. При цьому його дружина та її син від першого шлюбу зареєстровані за іншою адресою.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

20 травня 2025 року стягувач АТ «ПроКредит Банк» надав суду відзив на подання, в якому просив задовольнити його у повному обсязі, оскільки боржник навмисно вчинив дії, що унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення суду, спірна квартира перебуває у іпотеці АТ «ПроКредит Банк», яке дозвіл на реєстрацію у ній неповнолітньої дитини надавало.

Учасники процесу у засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

У матеріалах справи є заява заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова О.Ю. та стягувача АТ «ПроКредит Банк» про розгляд справи у їх відсутності.

Раніше в судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подання та надав для огляду матеріали виконавчого провадження.

Судова повістка на ім`я боржника, надіслана за зареєстрованою адресою місця проживання, повернулася до суду без вручення адресату із довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, в силу вимог ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Пересипського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича перебуває виконавче провадження № 53260341 з примусового виконання виконавчого листа № 523/16368/15-ц, виданого 24 листопада 2016 року Суворовським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованості за договором про надання траншу № 501.43449/FW501.765 від 21 травня 2013 року в сумі 1047125,07 грн, яка складається із заборгованості по капіталу - 975456,85 грн, процентів - 25672,75 грн, процентів за неправомірне користування кредитом - 20322,72 грн. пені - 25672,75 грн та в рівних частинах судовий збір у розмірі 15706,88 грн.

20 липня 2017 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, в якій зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації чи внесення у неї неправдивих відомостей. Копія постанови направлялася боржникові рекомендованою кореспонденцією № 534.

У ході виконання рішення суду виконавцем встановлено, що кошти на рахунках в банківських установах у боржника відсутні, автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані, боржника внесено до єдиного реєстру боржників та накладено арешт на майно.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира площею 87,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржникові на підставі договору купівлі-продажу № 1184 від 17.05.2013, видавник: приватний нотаріус ОМНО Білоусова Н.В., та яка перебуває в іпотеці стягувача АТ «ПроКредит Банк» згідно з договором іпотеки № 1188 від 17.05.2013, засвідченим приватним нотаріусом ОМНО Білоусовою Н.В.

Виконавець надсилав на адресу боржника виклики щодо явки у виконавчу службу для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являвся, про причини неявки не повідомляв. Рішення боржником не виконано, декларацію про доходи і майно не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Отже, у ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржником ОСОБА_1 у межах забезпечення заборгованості за договором про надання траншу № 501.43449ZFW501.765 від 21.05.2013 в сумі 1047125,07 грн була передана в іпотеку квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек та договором іпотеки від 17 травня 2013 року.

01 лютого 2022 року головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.Ю. на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено опис та арешт іпотечної квартири, копія постанови направлялася боржникові для відома за усіма відомими адресами реєстрації та проживання рекомендованою кореспонденцією.

На вимогу виконавця стягувач АТ «ПроКредит Банк» надав копію технічної документації та договору іпотеки для здійснення відповідних заходів з реалізації майна.

15 січня 2025 року на запит виконавця ЦНАП повідомив, що в іпотечній квартирі з 17 липня 2013 року зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Державним виконавцем встановлено, що 17 липня 2004 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (солідарний боржник), неповнолітня дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином солідарних боржників, якому ІНФОРМАЦІЯ_4 виповниться 18 років. У актовому записі про народження ОСОБА_1 місце проживання батьків вказано: АДРЕСА_2 .

На запит виконавця АТ «ПроКредит Банк», що є стягувачем та іпотекодержателем, повідомив, що товариство не надавало згоду іпотекодавцю - боржникові ОСОБА_1 на реєстрацію неповнолітніх осіб, а також надало згоду виконавцю на примусову реалізацію предмета іпотеки з метою погашення заборгованості за виконавчим документом.

Отже, у порушення договору іпотеки № 290732-1/Д1 від 17 травня 2013 року боржник 17 липня 2013 року здійснив без дозволу та згоди іпотекодержателя АТ «ПроКредит Банк» реєстрацію неповнолітньої дитини та зареєструвався сам у іпотечній квартирі.

При цьому, дружина боржника - ОСОБА_4 разом з повнолітньою дитиною від іншого шлюбу зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, боржник не виконуючи вимоги виконавчого листа № 523/16368/15-ц навмисно вчинив дії, що унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у порушення вимог п.1 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 7 статті 51 Закону України «По виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

24 січня 2025 року з метою визначення вартості описаного та арештованого майна боржника постановою державного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 , за висновком якого вартість майна боржника склала 1405600 грн.

31 січня 2025 року боржнику (як іпотекодавцю) та стягувачу (як іпотекодержателю) направлено листа для ознайомлення із оцінкою майна, у відповідь на який жодних заяв/клопотань боржник не надсилав.

На виконання пп. 3 п. 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5 30 січня 2025 року заступник начальника відділу Тріфонов О.Ю. направив повідомлення на адресу Відділу забезпечення діяльності органів опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на примусову реалізацію описаної та арештованої квартири, в якій зареєстрована неповнолітня особа.

09 квітня 2025 року державний виконавець отримав відмову у наданні дозволу, оскільки відсутнє звернення батьків неповнолітнього до Служби у справах дітей Одеської міської ради, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для підготовки відповідного розпорядження.

З огляду на вимоги Закону «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна державний або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право на яке або право користування яким мають діти, отримати згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Отже, передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливою.

Разом із цим законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування такої згоди. Законодавство передбачає, що за такою згодою до органу опіки та піклування можуть звертатися батьки дітей або їх законні представники, але вони не зацікавлені в примусовій реалізації майна. Водночас у законодавстві не передбачено механізму зобов`язання батьків або осіб, які їх замінюють, отримувати відповідний дозвіл у примусовому порядку.

Водночас законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування згоди на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або користування яким мають діти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року в справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) вказано, що «для судових рішень, які передбачають стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування на реалізацію житлової нерухомості є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього учасника виконавчого провадження щодо дій виконавця та/або органу опіки та піклування.

Таким чином, державний чи приватний виконавець спочатку повинен звернутися за дозволом до органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування якою мають діти, а в разі відмови органу опіки та піклування, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотримання прав дітей повинен звернутися до суду (схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2023 року в справі 2-537/11, від 04 жовтня 2023 року у справі № 925/362/20.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду.

Отже, передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливим.

Водночас законодавство України не визначає порядку надання органом опіки та піклування такої згоди.

У постанові від 15 лютого 2023 року в цій самі справі № 2-537/11 Верховний Суд зробив висновок про те, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмови) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом у порядку, встановленому в статті 435 ЦПК України.

Аналізуючи викладені норми та встановлені обставини, те, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, навмисно вчинив дії, що унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення, зареєструвавши себе та неповнолітнього сина у іпотечній квартирі без згоди іпотекодержателя, суд вважає за необхідне надати дозвіл не звернення стягнення на іпотечну квартиру, у якій зареєстрований неповнолітній син боржника.

Керуючись ст.ст.260,261,353,355, 435 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстрована дитина, задовольнити.

Надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу № 1184 від 17.05.2013 та яка перебуває в іпотеці стягувача ПАТ «ПроКредит Банк» згідно з договором іпотеки № 1188 від 17.05.2013, в якому зареєстрована дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах виконавчого провадження № 53260341 з примусового виконання виконавчого листа № 523/16368/15-ц від 24 листопада 2016 року.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена і підписана 24 червня 2025 року.

Суддя