Справа № 174/870/25
Провадження № 2-з/174/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., розглянувши заяву Приватного підприємства «П`ятихатський комбікормовий завод» про вжиття заходів забезпечення позову Приватного підприємства «П`ятихатський комбікормовий завод» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2025 Приватне підприємство «П`ятихатський комбікормовий завод» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди

Одночасно із позовною заявою від Приватного підприємства «П`ятихатський комбікормовий завод» надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони особам, уповноваженим виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо земельної ділянки площею 5,94 га., кадастровий номер :01:002:0098, цільове призначення: для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, адреса: Дніпропетровська область, Кам`янський район, Саксаганська територіальна громада, село Грушуватка в ціломцу та її частин, звернення стягнення на вказану земельну ділянку і дії по організації та здійсненню її вилучення та примусової реалізації відчуження.

Заява обгрунтована, зокрема, тим, що єдиним джерелом відшкодування шокоди є нерухоме майно земельна ділянка, що є у сумісній власності відповідачів, тому фактичне виконання судового рішення буде залежати в тому числі і від наявності такого нерухомого майна у їх власності, а його відчуження може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у цій справі.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, позовною заявою та додатками до неї, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених заходів забезпечення позову.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову, а також доведення відповідності (адекватності) засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер, що не вбачається в даному випадку.

Твердження позивача про те, що метою забезпечення позову майнового характеру є припущення, що майно, яке є у відповідачів, на момент пред`явлення позову може зникнути (продаж), зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду не є належним чином підтвердженими, а отже не виходять за рамки припущень, яких недостатньо для застосування заходів забезпечення позову станом на дату розгляду даної заяви.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що відповідає приписам ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

З врахуванням зазначеного правового регулювання та правових висновків, суд вважає, що подана 30.06.2025 заява про забезпечення позову у цій справі не містить належних та достатньо обґрунтованих підстав застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову про стягнення матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди шляхом вчинення заборони певних дій щодо нерухомого майна, яке не є предметом спору.

Доказів, що неприйняття зазначених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому або позбавить позивача можливості ефективно захистити порушені чи оспорювані права та інтереси не надано, що є підставою для відмови у задоволенні заяви Приватного підприємства «П`ятихатський комбікормовий завод».

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви Приватного підприємства «П`ятихатський комбікормовий завод» про вжиття заходів забезпечення позову Приватного підприємства «П`ятихатський комбікормовий завод» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя І.А.Ілюшик