Справа №333/1258/25
Провадження №2/333/2001/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

10.02.2025 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що 21.02.2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2407, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти зі строком кредитування до 18.02.2022 року.

15.12.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 15/12/2021 за яким ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором.

На дату звернення до суду борг ОСОБА_1 за кредитним договором становить 99 121,63 грн.

Позивачем також здійснений розрахунок інфляційних втрат за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 250,86 грн. та 3% річних за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 1 542,76 грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, з урахуванням санкцій у відповідності до ст. 625 ЦПК України, у розмірі 100 915,25 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та за надання правничої допомоги в розмірі 7 570,00 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по цій справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.04.2025 року до суду від представника відповідача Ігнатова Є.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач в позовній заяві посилається на те, що має право вимоги до відповідача в розмірі 100 915,25 грн. за кредитним договором №2407 від 21.02.2018 року, укладеним між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 , яке перейшло до нього після укладання 15.12.2021 договору факторингу № 15/12/2021, однак до матеріалів справи вищевказаний договір не долучено та не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві.

До матеріалів справи долучено кредитний договір №2407-КР від 19.02.2018 року, який не містить ані процентної ставки, ані обов`язку сплачувати комісію.

Допис в першому абзаці у правому стовбці Комплексного договору про надання банківських послуг банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» №2407-КР від 19.02.2018 в якому зазначено: «На прикладі припущення: використання максимально можливого ліміту згідно діючих продуктів банку: 200 000 грн., 100% ліміту знято через банкомат в дату укладання договору: 01.02.2016, погашення ліміту протягом всього строку дії договору, оформлення картки вартістю 0 грн. Реальна процентна ставка по кредиту становить 89,91 %. Абсолютне подорожчання кредиту становить 136 743,26 грн» не є встановленням відсотку за користування кредитними коштами, а є лише прикладом заснованому на припущенні.

На підставі викладеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» в повному обсязі.

08.04.2025 року до суду від представника позивача Дорошенко М.А. надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» при підготовці позовної заяви та складанні розрахунку було допущено описку у даті кредитного договору. Кредитний договір 2407 був укладений між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 19.02.2018 року, що підтверджується наданою копією кредитного договору. Також представник позивача зазначила, що позначення «КР» лише вказує на те, що цей договір є кредитним, що не тягне за собою зміну номера кредитного договору. Тому, до відповіді на відзив долучено виправлені детальні розрахунки заборгованості.

Також представник позивача долучила до відповіді на відзив паспорт споживчого кредиту, в якому передбачена процентна ставка відсотків річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та комісія.

15.04.2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що позивач у відповіді на відзив посилається на те, що ним було допущено описку та помилково вказано дату кредитного договору «21.02.2018 року». Водночас, позивачу перейшло право вимоги саме за кредитним договором №2407 від 21.02.2018 року, а не №2407-КР від 19.02.2018 року.

Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що позивач до відповіді на відзив долучив паспорт споживчого кредиту, але не обґрунтував неможливість подання цього доказу разом з поданням позовної заяви і не зазначив жодних причин неможливості його подання вчасно, а тому, на його думку, він не повинен прийматися до розгляду судом.

В судове засідання представник ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» - Дорошенко М.А. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 19.02.2018 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір про надання банківських послуг №2407-КР, відповідно до умов якого невід`ємною частиною договору є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб в ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - УДБО), Тарифи, заява про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки. До моменту укладення Договору про надання платіжної картки банк ознайомив його з умовами надання платіжної картки, а також з Тарифами та УДБО, з якими він погоджується та зобов`язується виконувати (розділ 11).

В розділі 9 Комплексного договору ОСОБА_1 бажаною для нього сумою кредиту вказав 49 000,00 грн., зі строком кредитування 12 місяців з наступною автопролонгацією на кожні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлення від банку про закінчення строку кредиту; процентна ставка - згідно з умовами, встановленими Тарифами банку

Згідно з 10 розділом Комплексного договору банк встановив наступні умови: сума кредиту становить 49 000,00 грн., строк кредиту згідно з умовами УДБО та Тарифами Банку; процентна ставка - згідно з умовами Тарифів Банку.

Як вбачається з виписки по особистому рахунку відповідача за період з 19.02.2018 року по 14.12.2021 року, відповідач користувався кредитними коштами.

15.12.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №15/12/21 відповідно до якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до Боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (п.1.1). Права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. (п. 6.2.2).

Згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 15.12.2021 року за вказаним договором факторингу, клієнт передав, а фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з реєстром боржників та Додатком 1 до цього Акту на загальну суму 207 182 206,39 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №3251 від 15.12.2021 року, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» сплатило АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» 9 500 001,00 грн. за договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року.

Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу та довідки ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» від 30.01.2025 року, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2407 від 21.02.2018 року на загальну суму 99 121,63 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача, ОСОБА_1 за кредитним договором №2407 має заборгованість в розмірі 99 121,63 грн., яка складається з: суми боргу по тілу кредиту в розмірі 43 601,69 грн.; суми боргу по відсоткам в розмірі 39 203,85 грн.; боргу по комісії в розмірі 16 316,09 грн.

Позивачем також здійснений розрахунок інфляційних втрат за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 250,86 грн. та 3% річних за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 1 542,76 грн.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що комплексний договір про надання банківських послуг №2407-КР від 19.02.2018 не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним). Також в договорі відсутні умови про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів), паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просив, крім тіла кредиту, стягнути також заборгованість за відсотками та комісії.

В комплексному договорі про надання банківських послуг №2407-КР зазначено, що невід`ємного частиною договору є УДБО, Тарифи, заява про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки.

Водночас, позивачем не додано до матеріалів справи УДБО та Тарифи, тому суд позбавлений можливості перевірити умови кредитного договору, а також підпис відповідача на вказаних документах.

Враховуючи відсутність підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг, відсутність у комплексному договорі домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися банком.

Схожа позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Також, у цій справі представник позивача ОСОБА_3 наполягала на тому, що підписання позичальником паспорта споживчого кредиту свідчить про узгодження з відповідачем розміру відсотків та комісії.

Суд не погоджується з такими доводами, з огляду на таке.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573 св 20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707 св 19).

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивач не довів під час судового розгляду, що відповідач був повідомлений про розмір процентної ставки по кредиту та комісії на момент укладення кредитного договору №2407-КР від 19.02.2021 року.

Щодо заборгованості по тілу кредиту

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17), якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 19.02.2021 року по 14.12.2021 року, наданих позивачем, сума фактично отриманих відповідачем банківських коштів становить 81 370,48 грн., а повернуто останнім 37 768,79 грн. (19 934,38 грн. погашення кредиту; 17 834,41 грн. погашення простроченої заборгованості). У той же час банком нараховані: відсотки за користування кредитом на загальну суму 73 582,33 грн., з яких відповідачем було сплачено в розмірі 36 910,97 грн. (10 933,51 грн. погашення відсотків; 25 977,46 грн. погашення прострочених відсотків), а також комісії на загальну суму 35 626,65 грн., з яких відповідачем було сплачено в розмірі 19 310,56 грн. (4 233,26 грн. погашення комісій; 15077,30 грн. погашення прострочених комісій), але їх нарахування є неправомірним з підстав, наведених вище у цьому рішенні.

Таким чином, станом на дату відступлення права вимоги (15.12.2021 року) та звернення з цим позовом до суду у позичальника була відсутня заборгованість з фактично отриманих ним коштів (81 370,48 - 37 768,79 (сплачена відповідачем заборгованості за тілом кредиту) -36 910,97 (сплачені відповідачем безпідставно нараховані відсотки) - 19 310,56 сплачені відповідачем безпідставно нарахована комісії)).

Факт недоведеності позивачем суми заборгованості за кредитним договором, обмежує суд у вирішенні питання про стягнення 3% відсотків, та інфляційних втрат.

Щодо відступлення права вимоги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Враховуючи, що у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» право вимоги до ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі Договору факторингу ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Також суд звертає увагу, що по договору факторингу №15/12/21 АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило право вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 за кредитним договором №2407 від 21.02.2018 року, а не за кредитним договором №2407-КР від 19.02.2018 року.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позов ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 512, 522, 526, 530, 536, 514, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, код ЄДРПОУ: 43453613) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.07.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод