Номер провадження: 22-ц/813/1818/25
Справа № 505/1078/22
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №505/1078/22 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) за апеляційною скаргою керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Куяльницької сільської територіальної громади Подільського району Одеської області на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 березня 2024 року у складі судді Івінського О.О., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 06 травня 2022 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що у 1992 році був прийнятий у члени колгоспу ім. Леніна Котовського району Одеської області, в подальшому працював у КСП «Мардарівське», звідки був звільнений 25 травня 1997 року у зв`язку з призовом на військову службу, з членів КСП виведений не був, службу проходив до 28 грудня 1998 року. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Мардарівське» було видано 05 липня 1996 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не надано. Вважає, що має право на земельну частку (пай) із земель КСП «Мардарівське».

Позивач ОСОБА_1 просив:

поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права як такий, що пропущений з поважних причин;

визнати за ним ОСОБА_1 як бувшим членом КСП «Мардарівське» право на земельну частку (пай) із земель бувшого КСП «Мардарівське», переданих до земель комунальної власності, головним розпорядником яких є Куяльницька сільська рада на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (а.с.2-3).

Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2022 року відкрито провадження у справі (а.с.14).

Відповідач Куяльницька сільська рада відзив не подав, в заяві про розгляд справи за відсутності представника ради вказав про визнання позову (а.с.16-17).

Рішенням Котовського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року позов задоволено (а.с.33-34).

Висновок суду мотивовано тим, що не внесення особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, не може позбавити таку особу права на земельну частку (пай). На момент отримання 05 липня 1996 року КСП «Мардарівське» державного акта на право колективної власності не землю позивач був членом цього підприємства і мав право на внесення його до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку. Зазначені обставини свідчать про наявність у позивача права на земельну частку (пай).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Куяльницької сільської територіальної громади Подільського району Одеської області на рішення суду.

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. В 1957-1992 роки існував колгосп ім. Леніна, 1993-1994 роки КСП ім. Леніна, 1995-1999 роки КСП «Мардарівське». Архівні документи КСП «Мардарівське» не містять інформації про прийом позивача в члени КСП. 05 липня 1996 року КСП «Мардарівське» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ОД №14-014. Згідно довідки Куяльницької сільської ради №Б-760 від 05 травня 2022 року за ОСОБА_1 не зареєстрований сертифікат на земельну частку (пай) в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Мардарівське». Інформації про трудові відносини з КСП ім. Леніна впродовж 1996-1997 років та інформації про перебування у членах КСП впродовж 1996-1997 років немає, що свідчить про тимчасовий (сезонний) характер праці позивача у відповідні роки. Позивачем не надано доказів на підтвердження прийняття, перебування та вихід з членства КСП. Крім того, позивачем обрано неефективний спосіб захисту. Позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) з тих підстав, що його не було включено до списку членів КСП, доданого до відповідного державного акту на право колективної власності на землю. Однак, зверненню до суду з вказаним позовом має перебувати вирішення питання щодо не включення позивача до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), таких вимог позивач не заявляв. При задоволенні позову судом не вирішено питання про поновлення пропущеного позивачем строку позовної давності, не дано оцінку причин пропуску строку. Так, державний акт КСП «Мардарівське» видано 05 липня 1996 року, до суду ОСОБА_1 звернувся 06 травня 2022 року, при цьому обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності не навів. Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Обґрунтування наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді в апеляційній скарзі викладено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що й позовні вимоги. Вважає посилання на недоведеність членства в КСП безпідставними, так як у трудовій книжці є наявним запис про прийняття на роботу 01 червня 1992 року та звільнення з роботи у зв`язку з призовом на військову службу 25 травня 1997 року. Зазначив, що надати архівну довідку про членство в КСП не може, так як від нього не залежить збереження архівних документів, при цьому відсутність записів про трудодні та заробітну плату пояснити не може. Вважає, що не включення до списку пайщиків не позбавило його права на отримання права на земельну частку (пай). Представництво прокурором інтересів держави не зрозуміле, так як судовим рішенням за ним визнано право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Мардарівське», а не з земель державної власності. Пропуску строку позовної давності ним обґрунтовано причинами, які є поважними (а.с.88-89).

Прокурором надано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, за змістом якої зазначено, що мало місце звернення прокурора в інтересах держави в особі Куяльницької територіальної громади з питань вибуття земельної ділянки з комунальної власності у приватну власність, що становить суспільний інтерес. Воля територіальної громади як власника може виражатися лише у таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства і безпосереднім інтересам територіальної громади. З урахуванням обставин справи, предмета позову, інтересу, який справа становить для суспільства, тощо справа має суспільний інтерес, тому підлягає розгляду за участю прокуратури. Щодо суті позовних вимог, то позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог (а.с.92-99).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно записів Трудової книжки, серія НОМЕР_1 , виданої 19 серпня 2001 року сільськогосподарським виробничим кооперативом «Надія», з 01 червня 1992 року ОСОБА_1 прийнятий у колгосп ім. Леніна скотарем (наказ №6 від 29 червня 1992 року); 27 січня 1995 року колгосп ім. Леніна перейменовано у КСП «Мардарівське» (загальні збори від 27 січня 1995 року); 25 травня 1997 року звільнений у зв`язку з призовом на військову службу стаття 36 КЗпП України (наказ №12 від 25 травня 1997 року); 20 березня 2000 року КСП «Мардарівське» перейменовано в КСП «Надія» (загальні збори від 20 березня 2000 року); 01 жовтня 2001 року зарахований до ДП ССМУ-34 ПСМО «Одессбуд» (наказ №46 від 01 жовтня 2001 року); 21 грудня 2001 року звільнений за власним бажанням стаття 38 КЗпП України (наказ №50 від 21 грудня 2001 року) тощо (а.с.6).

ОСОБА_1 проходив військову службу з 29 травня 1997 року по 29 грудня 1998 року (а.с.5).

Державний акт на право колективної власності на землю, серія ОД-14-014 виданий Мардарівською сільською радою 05 липня 1996 року колективному сільськогосподарському підприємству «Мардарівське» Котовського району Одеської області; у колективну власність для виробництва товарної сільськогосподарської продукції передано 3253,5 га землі відповідно до рішення ІУ сесії ХХП скликання Мардарівської сільської ради народних депутатів від 09 червня 1996 року (а.с.4, 11).

Згідно Довідки, виданої Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області від 05 травня 2022 року за №Б-760, відповідно до наявних в сільській раді відомостей за громадянином ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Мардарівське» не зареєстрований (а.с.12).

Згідно Архівної довідки про стаж, виданої трудовим архівом Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області 17 вересня 2021 року за №306/16-27, в документах архівного фонду №50-Т опис 1-о/с «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія» с. Мардарівка Котовського району Одеської області у книгах обліку праці та нарахування заробітної плати значиться прізвище « ОСОБА_2 » (рос. - у тексті) та нарахування йому вихододнів за такі роки, а саме: 1992 рік 42 вихододні, 1993 рік 128 вихододнів, 1994 рік 26 вихододнів, 1995 рік 70 вихододнів, 1996 рік не зазначено вихододнів, 1997 рік не зазначено вихододнів (а.с.8).

Згідно Архівної довідки про реорганізацію, виданої трудовим архівом Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області 17 вересня 2021 року за №307/16-27, в документах архівного фонду №50-Т опис 1-о/с «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія» с. Мардарівка Котовського району Одеської області значиться про реорганізацію, а саме :

1944-1950 роки колгосп ім. Леніна Долинського району;

1953-1956 роки колгосп ім. Леніна, колгосп «Прапор комунізму»;

1957-1992 роки колгосп ім. Леніна Ананьївського району;

1993-1994 роки колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Леніна Ананьївського району;

1995-1999 роки - колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Мардарівське»;

2000-2001 роки сільськогосподарський кооператив «Надія».

У 1995 році господарство КСП ім. Леніна стало підпорядковуватися Котовському району і було перейменовано в КСП «Мардарівське» (протокол №1 від 18 лютого 1995 року), з 2000 року КСП «Мардарівське» реформувалось в СВК «Надія», яке являлось правонаступником КСП «Мардарівське» (протокол №1 від 18 січня 2000 року) (підстава: історична довідка фонду №50-Т) (а.с.9).

Згідно інформації наданої трудовим архівом Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області 30 листопада 2021 року за №173/03-19, в документах архівного фонду №62 «Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Мардарівське» Котовського району Одеської області» в книзі протоколів засідань членів правління КСП та рішень, прийнятих ними за 1992 рік, значаться рішення за період з 30 вересня 1991 року по 30 березня 1992 року; рішень за період з 31 березня 1992 року по 31 грудня 1992 року до архіву не надходило та на зберіганні такі відсутні, з огляду на що видати довідку про прийом у члени КСП, а саме Протокол №6 від 29 червня 1992 рік не є можливим (основа: Фонд 62, опис 1, справа за 1991-1992 роки 273-а) (а.с.10).

Відповідно до Указу Президента від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»:

паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським акціонерним товариством, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства (п.1);

право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (п.2).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та Указу Президента від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. При цьому право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства; сам по собі факт перебування особи у трудових відносинах з таким підприємством не є підставою для отримання нею земельної частки (паю).

Положення частин 1, 5, 6 статті 19, частини 2 статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року №2114-ХП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачали, що трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Підприємство має право вільного найму працівників. Оплата праці найманих працівників визначається за погодженням сторін, але не може бути нижчою за встановлений державою мінімальний рівень заробітної плати і не залежить від кінцевих результатів господарювання. При реорганізації та ліквідації підприємства найманим працівникам гарантується додержання їх прав та інтересів відповідно до трудового законодавства України.

Якщо трудові відносини осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишаються у ньому на час приватизації землі.

В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Докази у справі не підтверджують членство ОСОБА_1 у КСП «Мардарівське» на час паювання, складання списку осіб, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, та видачі Мардарівською сільською радою 05 липня 1996 року Державного акту на право колективної власності на землю, серія ОД-14-014 колективному сільськогосподарському підприємству «Мардарівське» Котовського району Одеської області.

Самі по собі трудові відносини з КСП «Мардарівське» не мають наслідком право на земельну частку (пай) при паюванні землі.

Відповідачем Куяльницькою сільською радою відзив на позов з обґрунтуванням наявності/відсутності права позивача ОСОБА_1 на земельну частку (пай) не надано. Зазначення в заяві про розгляд справи за відсутності представника ради та про визнання позовної заяви не є позицією сторони, що ґрунтується на законі, яка підлягає прийняттю судом.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді.

Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді (п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3 ст.56 ЦПК України).

Законом України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1 ст.23 Закону); прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу; наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.23 Закону); наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч.4 ст.23 Закону).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №3-рп/99 від 8 квітня 1999 року (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах. Представництво прокуратурою інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді.

Земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Прийняття рішення про передачу у власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст.13 Конституції) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. Конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю розглядається у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст.14.19 Конституції).

Оскаржуючи в апеляційному порядку судове рішення у даній справі, прокурор виходить саме з необхідності вирішення проблеми суспільного значення. Звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського значення.

Зі змісту статей 140, 142, 143 Конституції України, статей 1, 2, 4, 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, зокрема, земля.

Обов`язок діяти в інтересах територіальної громади є запорукою державного регулювання на певній території.

Куяльницька територіальна громада як власник земель колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, делегувала Куяльницькій сільській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та в межах повноважень, передбачених законом.

Воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства і безпосереднім інтересам територіальної громади.

Незаконне вибуття земельних ділянок з комунальної у приватну власність становить суспільний інтерес.

Куяльницька територіальна громада не є юридичною особою, як наслідок у неї відсутні повноваження на звернення до суду за захистом порушених прав. Куяльницька сільська рада як представницький орган Куяльницької територіальної громади не вжила заходів щодо оскарження судового рішення. Інтерес держави залишився незахищеним, прокурор подав скаргу в інтересах держави в особі Куяльницької територіальної громади, у якої відсутні повноваження на звернення до суду за захистом порушених прав.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо відсутності підстав для вступу прокурора у справу безпідставні.

В силу положень статті 141 ЦПК України витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 1488,00 грн. покладаються на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Куяльницької сільської територіальної громади Подільського району Одеської області задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 березня 2024 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Одеської обласної прокуратури () витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 1488 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 червня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда