Справа № 138/3230/24
Провадження № 22-ц/801/1376/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 рокуСправа № 138/3230/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., Бондаренко Г.В. та її представника - адвоката Гринькова Є.В., ОСОБА_1 та його представника адвоката Грабара С.А., розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну прізвища неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну прізвища неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони спору є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано. З відповідача на користь позивача на підставі судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.01.2024 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 30.04.2024 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Донька відвідує 1-й клас в навчальному закладі м. Вінниця, досягла 6 річного віку. Разом з тим, протягом пів року дитина перебуває у стані стресу, пригнічення та відчуття дискомфорту, оскільки прізвище її матері « ОСОБА_5 », а її прізвище « ОСОБА_6 ». У школі, на дитячих гуртках, та при відвідувані секцій дитину ідентифікують за прізвищем « ОСОБА_6 », що психологічно травмує її. Крім того, дитина повинна постійно пояснювати, що її прізвище не « ОСОБА_6 », а « ОСОБА_5 », оскільки вона себе приймає лише за цим прізвищем. Зі своїм рідним батьком дитина не спілкується, а участь батька у житті дитини зводиться лише до того, що він сплачує аліменти. Більш того, відповідач звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства щодо вказаної дитини. Також знаючи, що дитина є особою з інвалідністю, внаслідок чого потребує значно більших коштів на своє утримання, постійно заперечує щодо збільшення розміру аліментів на її утримання. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що зміна прізвища дитини буде відповідати її інтересам.

Зважаючи на викладене вище, просить суд змінити прізвище дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з прізвища « ОСОБА_6 » на прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з такими рішеннями суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Зазначає, що він є відповідальним батьком, сплачує аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, намагається підтримувати зв`язок з дитиною через її старшу сестру, оскільки він є військовослужбовцем та відповідно не має змоги часто відвідувати дитину. Крім того неодноразово виявляв ініціативу для організації зустрічей з донькою, проте мати дитини зриває або блокує такі зустрічі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.33).

Як стверджує позивач та не заперечувалось стороною відповідача, донька ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю у м. Вінниця.

Згідно судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.01.2024 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.34).

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2024 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 14.03.2024 (а.с.42).

30.04.2024 ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад №7 Вінницької міської ради» №59 від 25.09.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує додаткові освітні послуги, які надаються в закладі, відповідно до ліцензії АЕ №199878 від 12.09.2023, на платній основі (монтессорі клас; хореографія; бейбі-фітнес) (а.с.25).

Також позивачем надано виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.10.2024 в якій зазначено основний діагноз хвороби дитини, а також ускладення основного (а.с.26).

Відповідно до огляду психіатра проведеного 16.10.2024 дитина ОСОБА_3 , зокрема, відгукується лише на прізвище мами, називає себе ОСОБА_9 . Надмірно прив`язана до мами (а.с.27).

Позивачем надано до суду консультацію психолога КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня» від 31.03.2025 з якого слідує, зокрема, що у дитини тісний емоційний зв`язок з матір`ю.

Крім того, позивачем надано до суду довідку КЗ «Дошкільний навчальний заклад №7 Вінницької міської ради» №68 від 08.11.2024, зі змісту якої слідує, що мати дитини сумлінно ставиться до батьківських обов`язків. Забезпечує життєдіяльність дитини відповідно до вікових потреб, турбується про життя і здоров`я дитини. Сприяє всебічному розвитку дитини. Добросовісно виконує правила внутрішнього розпорядку, дотримується орієнтовного розподілу діяльності дитини протягом дня. Дослухається до рекомендацій та порад вихователів. Бере активну участь у житті закладу та групи. Дитина завжди охайна, доглянута, не конфліктна. На запитання «Як тебе звати?» відповідає « ОСОБА_10 ». Батько ОСОБА_1 , протягом всього терміну перебування дитини в закладі дошкільної освіти не з`являвся (а.с.44).

Відповідач заперечуючи проти викладених у позовній заяві обставин також надав до суду квитанції щодо понесених витрат на подарунки дитині ОСОБА_7 (про що зазначено у призначеннях платежів), а також квитанції, що стосуються оплати комунальних послуг та кредиту (а.с.60-65).

Крім того, відповідачем також надано копію заяви адресованої Могилів-Подільській міській раді (вх.02-10/1975-з від 27.12.2024) з проханням визначити йому порядок спілкування, побачень з своєю донькою ОСОБА_7 та усунення перешкод у спілкуванні з нею (а.с.66-67). Разом з тим, відповідно до листа виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №02-11/12 від 10.01.2025 відповідачу рекомендовано звернутись до Служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) малолітньої дитини, тобто у м. Вінниця.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що батько дитини не виконує свої обов`язки щодо неї чи свідомо ухиляється від їх виконання, оскільки докази позивача фактично зводяться до того, що вона хороша мама, однак це не може автоматично означити, що батько дитини поганий. Також не доведено те, що зміна прізвища дитини дійсно буде відповідатиме якнайкращим її інтересам, а не лише буде вдовольняти бажання матері, щоб дитина мала таке ж прізвище, як і вона у зв`язку з укладенням нею другого шлюбу. Крім іншого, на переконання суду сама дитина на час вирішення даного спору ще не усвідомлює реального значення поняття "прізвище" та не надає цій обставині взагалі суттєвого значення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 51 Конституції України, ч.ч. 2,3 статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним з основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України, здійснене у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16 (провадження № 61-18385св18), дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини беруться до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них належить: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетними і визначальними для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь у її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища.

Постанова Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 759/5739/18 (провадження № 759/5739/18) та постанова Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 599/596/17 (провадження № 61-26873св18), на які заявниця посилається в апеляційній скарзі, містять висновки про те, що позивач має довести належними і допустимими доказами факт свідомого та умисного непіклування відповідача про фізичний, духовний розвиток їх дитини, а також те, що зміна прізвища дитини на прізвище матері буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Врахувавши, те, що у справах, які стосуються прав дітей судам першочергову увагу слід приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довела необхідності зміни прізвища дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_5 », а також того, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини, сприятиме її психологічному та гармонійному розвитку.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд врахував, що між сторонами існує спір щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, дитина залишилась проживати з матір`ю у значній віддаленості від місця проживання батька, батько сплачує аліменти на утримання дитини, у сукупності з іншими обставинами справи зазначене не є підставою для зміни прізвища дитини у розумінні частини п`ятої статті 148 СК України.

Апеляційний суд зазначає, що відповідне сприйняття дитиною свого прізвища значною мірою залежатиме саме від добросовісного виконання її матір`ю свого обов`язку, відсутності з її сторони негативних суджень щодо батька. На теперішній час немає підстав вважати, що батькове прізвище якимось чином суперечить інтересам дитини. У цьому конкретному випадку йдеться про реалізоване законне право батька зареєструвати доньку за своїм прізвищем, узгоджене з його матір`ю у добровільному порядку, що свідчить про піклування з боку відповідача та його відповідальність перед своєю дитиною.

Під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції взяв до уваги рівність прав обох батьків щодо прав та інтересів дитини, яка з досягненням більш зрілого віку зможе висловити свою думку стосовно вибору прізвища, тоді як на теперішній час, з огляду на юний вік доньки, це є неможливим, тож суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота В.В. Оніщук