МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/578/25
Провадження № 2/210/620/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 липня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Скотар Р.Є.,

за участі секретаря судового засідання Новосилецького В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Шульц С.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду 03.02.2025 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між нею та відповідачем 23.10.2010 року укладено шлюб, за час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу 10.02.2015 року, відповідач дитину не утримував та матеріально не допомагав, тому позивач звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів і рішенням Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року було стягнуто 1/4 частку аліментів на утримання дитини, однак відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує та ігнорує судове рішення.

Крім того, відповідач ухилився і від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, взагалі з нею не спілкується, не цікавиться її життям, не відвідує вдома, не відвідує батьківські збори у шкільному закладі, не цікавиться успішністю в школі, не забезпечує продуктами харчування, не проявляє інтерес до медичного обслуговування дитини, не цікавиться освітою, хобі, друзями доньки.

Враховуючи викладене, позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рух по справі

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано від служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (50069, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 42): - висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).

Ухвалою суду від 06 березня 2025 року відкладено підготовче судове засідання у справі (а.с.28).

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.38).

Аргументи учасників

В судовому засіданні 01.07.2025 позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимогу у повному обсязі, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ..

В судовому засіданні 01.07.2025 представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради - Шульц С.Й. не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважала за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 01.07.2025 відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , зазначив, що на протязі п`яти років з донькою не спілкується, матеріально не допомагає та не піклується про неї, у вихованні доньки участі не приймає та не бажає надалі цього робити, оскільки має іншу сім`ю.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 30.03.2011 року зроблено відповідний актовий запис №153. Батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2025/000766353 від 20.01.2025, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 19.04.2011 року (а.с.14).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.12.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).

Відповідно до Характеристики, наданої Криворізькою гімназією №85 КМР, ОСОБА_3 2011 року народження навчається в КГ №85 з першого класу. За час навчання проявила себе як учениця середніх здібностей. Має достатній словниковий запас, виразну мову, розвинену пам`ять, логічне мислення. За характером ОСОБА_3 товариська, ввічлива, доброзичлива, завжди прагне знайти справедливе рішення. Виховується у благополучній сім`ї мамою та вітчимом. Мати приділяє увагу навчанню доньки, цікавиться її справами у гімназії, підтримує зв`язок з класним керівником. Батько успішністю доньки не цікавиться, батьківські збори не відвідує, зв`язок із класним керівником не підтримує (а.с.17).

Згідно Акту обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 28.01.2025, у квартирі АДРЕСА_2 проживає без реєстрації ОСОБА_1 1992 р.н. разом з донькою ОСОБА_5 2011 р.н. (а.с.18).

Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеної головним державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі, заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим листом №210/3730/17, 2/210/1939/17 станом на 01.01.2025 складає 274027,78 гривень (а.с.19).

Згідно квитанції до платіжної інструкції №48648170 від 03.02.2025, ОСОБА_1 сплачено судовий збір за позов ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 гривень (одержувач платежу: ГУК у Дн-кій обл/Металург.р-н/22030101) (а.с.20).

Згідно Висновку виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 11.04.2025, ураховуючи інтереси малолітньої, керуючись ст.164 Сімейного кодексу України, виконком Металургійної районної у місті ради вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 у відношенні малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.48).

В судовому засіданні 01.07.2025 ОСОБА_3 суду пояснила, що її батько ОСОБА_2 участі в її вихованні не приймає, спілкуватись бажання не має, матеріально не допомагає та не піклується про неї.

Мотиви, застосовані норми права та оцінка суду

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від: 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23), 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19).

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24 (провадження № 61-17253св24) зазначив, що повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виховання, спілкування та матеріального утримання доньки ОСОБА_3 , на протязі п`яти років з донькою не спілкується, матеріально не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів, не піклується про дитину, у вихованні доньки участі не приймає та не бажає надалі цього робити, оскільки має іншу сім`ю.

Разом з тим, донька відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неї, оскільки батько свідомо не бажає приймати участь в її вихованні.

Згідно Висновку виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 11.04.2025, ураховуючи інтереси малолітньої, керуючись ст.164 Сімейного кодексу України, виконком Металургійної районної у місті ради вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 у відношенні малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, матеріалами справи та учасниками провадження підтверджено, що батько протягом п`яти років не спілкується з донькою, не має з нею психоемоційного контакту, більше того не має наміру виконувати своїх батьківських обов`язків та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Отже, відповідач добровільно усунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. Тривала розлука мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між батьком та донькою. Відповідач беззаперечно заявив в судовому засіданні про те, що не має наміру приймати участі у вихованні дитини. Водночас дитина, почувається комфортно у сім`ї з мамою, та підтверджує дані обставини.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Судові витрати

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн., а інші 50% (605,60 грн. відповідно) - повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету України, сплаченого згідно платіжної інструкції №48648170 від 03.02.2025 (одержувач платежу: ГУК у Дн-кій обл/Металург.р-н/22030101).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, главою 15 СК України, ст. ст. 10, 23, 81, 141, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), сплачений нею згідно квитанції до платіжної інструкції №48648170 від 03.02.2025 (одержувач платежу: ГУК у Дн-кій обл/Металург.р-н/22030101).

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 03 липня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 );

- відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 );

- третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (50006, м. Кривий Ріг, просп. Металургів 16).

Суддя: Р. Є. Скотар