Справа № 308/9270/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О, розглянувши заяву комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення із ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Загальна характеристика вимог, за якими може бути видано судовий наказ - вони повинні бути безспірними.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у поряду наказного провадження», заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

При дослідженні заяви про видачу судового наказу судом встановлено, що така не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України виходячи з наступного.

В своїй заяві заявник просить стягнути з боржника на користь комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що утворилась станом на 01.05.2025 в розмірі 47 325,14 грн.

На підтвердження своїх вимог заявник додає розрахунок боргу по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2023 по травень 2025, згідно якого загальна сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на травень 2025 становить 47 325,14 грн.

Як вбачається з вищевказаного розрахунку, стягувачем нарахування обсягів спожитих послуг визначалось розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315, а саме з розрахунку норми на 1 чол. (куб. м) 8, кількість мешканців (починаючи з листопада 2023) 7. Однак з наданих суду матеріалів не можливо встановити на підставі яких нормативних документів і за яким принципом розраховано норму споживання, а також не надано доказів проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 такої кількості осіб. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власників квартири за вказаною адресою не свідчить про проживання в квартирі такої кількості людей та, відповідно, і такого споживання.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем житлово-комунальних послуг - є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» кількісний показник комунальних послуг - кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством

Зі змісту ст.161 ЦПК України випливає, що для видачі судового наказу вимоги заявника мають стосуватися лише стягнення грошової суми. Спори, що виникають на підставі інших вимог, розглядають за правилами позовного провадження. У п. 3 ч. 1 ст.165 ЦПК України законодавець зазначив, що лише на підставі однієї з вимог ст. 161 може бути видано судовий наказ. Другою дуже важливою умовою для застосування наказного провадження є необхідність, щоб із заяви та поданих документів заявника вбачалося виникнення або порушення права грошової вимоги, а вимоги заявника мають бути безспірними.

Відтак, безспірними є вимоги заявника, що випливають із зазначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Отже, вимоги заявника викладаються у заяві про видачу судового наказу та підтверджуються відповідними документами, які своєю чергою мають бути вагомими, переконливими і такими, що не викликають підозри щодо їх достовірності.

Разом з цим, з наданих заявником документів не вбачається безспірність грошових вимог, оскільки обставини, на які він посилається, не підтверджені належними доказами.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог стягувачем по суті.

Законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Також суд звертає увагу, згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частина 2 статті 161 ЦПК України зазначає, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України визначено, що:

спрощене позовне провадження призначене для розгляду, в тому числі:

1) малозначних справ;

Частина 6 статті 19 ЦПК України зазначає, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу вищенаведених норм випливає, що в наказному провадженні можуть розглядатися справи за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, і такий розмір не може перевищувати межі, встановленні ЦПК України для розгляду справ у спрощеному позовному провадженні.

Розмір прожиткового мінімуму встановлений з 01.01.2025 році для працездатних осіб, на теперішній час складає 3028 гривень.

Відповідно до матеріалів справи, розмір суми, що заявлений до стягнення становить 47 325,14 грн., що, на думку суду, у свою чергу не є грошовою сумою незначного розміру.

Таким чином, заява комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про видачу судового наказу подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з наведених підстав, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків або відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України в спрощеному позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О. Шепетко