Справа № 938/818/24
Провадження № 22-ц/4808/864/25
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Василишин Л.В.,

учасники справи

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року, яке ухвалене судом у складі судді Чекан Н.М.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 08.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 6841819 про надання споживчого кредиту.

Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів по стандартній процентній ставці 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (02.07.2024 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 25000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 .

07.08.2023 року відповідачка не здійснила оплату процентів згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту.

Позивачем нараховано проценти за 36 календарних днів (27.05.2024 року - 01.07.2024 року) межах строку договору відповідно до наступного: 25000 гривень* 1,99% = 497,5 гривень*36 календарних днів = 17910 гривень.

27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, укладено договір факторингу №27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором відповідача.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за цим кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 25 000 грн тіло кредиту, 44 775 грн нараховані проценти, 17910 грн проценти нараховані за 36 календарних днів, а всього 87 685 гривень.

У зв`язку з викладеним, позивач просив, суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 87 685 грн, з яких: 25 000 грн тіло кредиту, 44 775 грн нараховані проценти, 17910 грн проценти нараховані за 36 календарних днів.

Стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422, 40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №6841819 про надання споживчого кредиту від 08.07.2023 року в розмірі 69 775 грн з яких 25 000 грн тіло кредиту, 44 775 грн проценти за користування кредитом.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 1927, 62 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу позивача та відповідача залишено за кожним із них.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Скаржник не погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог відносно суми заборгованості за процентами нарахованими позивачем за період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року за 36 календарних днів загальною сумою 17910,00 грн, право нарахування яких скаржник має на підставі ст.ст. 512, 514, 1054, 1077, 1078 ЦК України.

Зазначає, що суд першої інстанції встановивши факт укладання договору факторингу між первісним кредитором та скаржником, а також факт набуття скаржником права грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому, не врахував норми чинного законодавства.

Скаржник зазначив, що станом на 27.05.2024 року на підставі договору факторингу до скаржника перейшло право наявної грошової вимоги до відповідача за договором № 6841819 від 08.07.2023 року загальною сумою 69775, 00 грн, яка складається з тіла кредиту 25000,00 грн, заборгованість за процентами 44775,00 грн.

Строк дії договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 6841819 від 08.07.2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , визначений п. 1.4. строк кредиту 360 днів з 08.07.2023 року по 02.07.2024 року включно. Відступлення право грошової вимоги щодо відповідача на підставі договору факторингу відбулось 27.05.2024 року.

На момент укладання договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року строк дії договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 6841819 від 08.07.2023 року не сплив, тому ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 36 календарних днів в період дії договору з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року. Нарахування здійснені, відповідно до умов договору № 6841819 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.07.2023 року, за стандартною процентною ставкою 1,99%, в розмірі 17910.00 грн.

Також скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрат по сплаті судового збору у сумі 1927, 62 грн та у незадоволенні витрат на правову допомогу, оскільки суд першої інстанції не врахував надані представником позивача докази понесених судових витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Івано-Франківського від 19 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 отримала через підсистему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 87 685 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження.

Копію зазначеної ухвали ОСОБА_1 отримала через підсистему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується з рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 рокув частині відмови у задоволенні вимог відносно суми заборгованості за процентами нарахованими позивачем за період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року за 36 календарних днів загальною сумою 17910,00 грн та в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, судового збору. В іншій частині рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року, не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами нарахованими за період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року за 36 календарних днів загальною сумою 17910,00 грн та в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за процентами нарахованими позивачем за період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року в сумі 17910,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до додатку №1 до договору факторингу № 27.05/24 Ф від 27.05.2024 року ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до боржників на умовах передбачених договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, зокрема до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором 6841819 в сумі 69 775 гривень, з яких 25 000 гривень тіло кредиту, 44 775 гривень сума заборгованості. Інших прав позивачу не передавалося, відповідно ним отримано право вимоги та набуто статусу нового кредитора/стягувача лише в межах прав вимог, яке йому передано первісним кредитором, у зв`язку з чим дійшов висновку про залишення без задоволення вимог про стягнення заборгованості за процентами нарахованими позивачем за період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року в сумі 17910.00 грн.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 6841819 про надання споживчого кредиту шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача «С9858» 08.07.2023 року.

Відповідно до п. 1.2 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

В пунктах 1.4, 1.5 договору зазначена сума кредиту 25000 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процента ставка 1,99%, знижена процентна ставка 0,020%.

Згідно п 2.4. договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1. Договору.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору кошти кредитного договору надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Із інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_2 на яку 08.07.2023 року здійснено переказ коштів на суму 25 000 гривень.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором.

Відповідно до п. 5.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичності внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного п. 5.3. договору.

Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту, яка є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 має здійснювати платіж кожні 30 днів, з 07.08.2023 року до 02.07.2024 року по сумі 14 925 гривень, перший платіж 12686, 25 гривень, останній платіж 39925 гривень, реальна річна процентна ставка 23075,33%, загальна вартість кредиту 201 861, 25 гривень.

27.05.2024 р між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27-05/24-Ф, згідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено на електронну пошту.

Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 27-05/24-Ф від 27.05.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 69 475,00 грн, з яких: 25 000,00 грн заборгованість за основним боргом; проценти за користування кредитом 44 475 грн, нараховані ТОВ «Авентус Україна» у період з 22.06.2023 по 26.05.2024.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 6841819 про надання споживчого кредиту від 08.07.2023 у розмірі 87 685 грн, з яких: 25 000 грн тіло кредиту, 44 775 грн нараховані проценти, 17910 грн проценти нараховані за 36 календарних днів за період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за 36 календарних днів у сумі 17 910 грн нарахованих у період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16).

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)».

Пунктом 1.1. договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року передбачено, що за даним договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

За умовами договору про надання споживчого кредиту від 08.07.2023 року строк кредиту визначено 360 дні (день), із терміном повернення кредиту та нарахованих процентів до 02.07.2024 року, як зазначено в таблиці обчислення загальної вартості кредиту, яка є додатком № 1 до вказаного договору.

Суд першої інстанції не врахував зазначені вище обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача підстав для нарахування відсотків за період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року. Доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року по 30 жовтня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом становить не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Кредитний договір №6841819 від 08.07.2023 року укладений строком 360 дні. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон.

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору №68411819 від 08.07.2023 року стандартна процентна ставка становить 1,99%, проте Перехідними положеннями Закону «Про споживче кредитування» встановлено, що протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року) - 2,5 % від суми кредиту за кожен день, протягом наступних 120 днів (22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року) - 1,5 % від суми кредиту за кожен день.

Отже, заборгованість за процентами у період з 27.05.2024 року по 01.07.2024 року за 36 календарних має нараховуватись по процентній ставці 1,5% від суми кредиту за кожен день, а саме 36 * 25 000 * 1,5% = 13500 грн та підлягає стягненню на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» слід задовольнити частково, рішення в оскаржуваній частині позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за період з27.05.2024 року по 01.07.2024 року,судового збору, витрат на правничу допомогу слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» проценти за період з27.05.2024 року по 01.07.2024 року у розмірі 13 500 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1404 від 10.07.2024 (т. 1 а.с. 81), при зверненні з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №6947 від 16.05.2025 року (т. 2 а.с. 96).

Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задоволено на 95,42%, тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2 377,28 грн та за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог 3598,93 грн.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, провадження № 14-20цс22).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5ст. 137 ЦПК України).

Отже, в силу приписів наведених вище норм для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір(позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10000 грн.

До позовної заяви позивачем додано копію договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року про надання правової допомоги, копію ордеру на надання правничої допомоги від 17 липня 2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі виконаних робіт згідно договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року.

З акту прийому-передачі виконаних робіт згідно договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року вбачається, що адвокатом надано такі види послуг зустріч з адвокатом 1 год. 1000 грн, аналіз практики та правових позицій Верховного суду 1 год. 1000 грн, оформлення додатків до позовної заяви 3 год 3 000 грн, підготовка позовної заяви 4 год. 4 000 грн, підготовкк адвоката до судових засідань 1 год 1000 грн.

Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі.

В додаткових поясненнях відповідачка зазначає, що вимога про стягнення 10 000 грн витрат на правову допомогу свідчить про бажання отримати надмірну вигоду за її рахунок, проте не наводить обґрунтування невідповідності заявлених витрат критеріям співмірності витрат на оплату послуг адвоката.

У постанові Верховного суду від 21 травня 2025 року у справі № 369/10615/19зазначено «Касаційний суд акцентує увагу, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності відповідного заперечення іншої сторони, яка вказує на неспівмірність витрат та наводить відповідне обґрунтування, за потреби - з наданням доказів невідповідності заявлених витрат цим критеріям.»

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує положення ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України та виходить з засад пропорційності, відповідно до яких при частковому задоволенні позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задоволено на 95,42%, то сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню у суді першої інстанції становить 9542 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн, додавши договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акт прийому-передачі виконаних робіт згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, відповідно до якого адвокатом надано такі види послуг: збір та аналіз доказів і документів для подання апеляційної скарги 2 год 1 000 грн, складення апеляційної скарги 5 год 2 500 грн, направлення апеляційної скарги відповідачу 1 год 500 грн, копію ордеру на надання правничої допомоги.

До апеляційної скарги надано докази надсилання ОСОБА_1 апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами. Заперечення щодо розміру заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу від ОСОБА_1 не надходило.

Керуючись ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, виходячи з засад пропорційності задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 3 817, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2025 року в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови у задовоенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за період з27.05.2024 року по 01.07.2024 року, судового збору, витрат на правничу допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» код ЄДРПОУ 44559822, адреса місця знаходження: вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2, м. Київ проценти за період з27.05.2024 року по 01.07.2024 року у розмірі 13 500 грн, судовий збір в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 5970, 22 грн, витрати на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 13 359,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 01 липня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

ІЛ.В. Василишин