ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1166/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/134/25 Категорія: 304090000 Лазаренко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіСіренко Ю. В., Гончар Н. І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.04.2025 (повний текст складено 15.04.2025, суддя в суді першої інстанції Лазаренко В. В.) у цивільній справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у лютому 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість за договором надання банківських послуг monobank у розмірі 40 008,05 грн, що складається з боргу за наданим кредитом (тілом кредиту), та судові витрати, мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконала належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї перед банком утворилася заборгованість за тілом кредиту про стягнення якої порушено питання в даній справі.

Заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.04.2025 позов у справі відхилено з посиланням на те, що згідно анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, підписаної сторонами, відповідач просила відкрити поточний рахунок в АТ "Універсал Банк" у гривні на її ім`я НОМЕР_1 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Однак банк не надав доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредитної картки.

На підтвердження суми кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_1 , надано довідку від 10.01.2025 з якої вбачається, що 22.03.2022 ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 , згідно якого розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку становить 15000,00 грн, що з номером поточного рахунку, про який зазначено в анкеті-заяви до договору про надання банківських послуг, не узгоджується.

З наданих доказів не можливо встановити, що саме 22.03.2022 відповідачем підписано спірний договір. При цьому наданий суду розрахунок заборгованості починається з 23.04.2024.

Сам по собі розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.03.2022 не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності загального залишку заборгованості, оскільки з матеріалів справи вбачається встановлення кредитного ліміту в сумі 15000,00 грн, в той час, як згідно розрахунку станом на 03.12.2024 залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 40008,05 грн.

Позивачем подано на вказане рішення суду першої інстанції 13.05.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, банк просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов.

В обґрунтування вказано на те, що факт укладення кредитного договору підтверджує наявність відповідних правовідносин між сторонами, а відповідач не заперечує та не спростовує розрахунки боргу, виконані банком. Позичальник вчинила усі необхідні дії для отримання кредиту через відповідний за стосунок та підписала цифровим підписом анкету-заяву на укладення кредиту. Позичальник неодноразово проводила банківські операції за рахунком, що підтверджує визнання нею наявності відповідних правовідносин.

Оскільки відповідач банку кошти своєчасно не повернула, у неї виникла заборгованість із простроченням понад 90 днів, що в силу приписів п.п.5.16 п.5 розділу ІІ Умов стало підставою для переведення усієї заборгованості в статус простроченої, про що відповідач була повідомлена через додаток.

Доказів виконання кредитних зобов`язань перед банком відповідач суду не надала.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 40008,05 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що в жовтні 2017 року позивач запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/monobank.ua/terms.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов, мобільний додаток - це сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України (п.2 Розділу І).

Відповідно до пунктів 4.3., 4.8.1. п. 5 Розділу І Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

Пунктами 3.1., 3.4., 3.5. пункту 3 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Моnоbаnк». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки.

22.03.2022 відповідач ОСОБА_1 підписала в електронному виді Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка містить ідентифікуючі паспортні та анкетні дані відповідача, а також фото обличчя позичальника з її паспортним документом.

У частині 4 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 22.03.2022 зазначено, що ОСОБА_1 просить вважати свій удосконалений електронний підпис належним для вчинення платіжних операцій та правочинів.

У анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 22.03.2022 ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в мобільному додатку.

Позичальник погоджує у п.2 анкети, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарні дні, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % у місяць з першого дня користування кредитом, про що свідчить її підпис у анкеті-заяві.

Згідно довідки банку про розмір кредитного ліміту на а.с.13 відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 15 000 грн.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та з розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 03.12.2024 сума кредитного боргу складає 40008,05 грн.

При цьому розрахунок виконано виходячи з боргу за тілом кредиту 14014,99 грн та відсоткової ставки 37,2 % річних, яка відповідає тій, що погоджена під підпис у анкеті заяві, підписаній відповідачем.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що попри включення банком суми боргу по відсоткам до розміру простроченого тіла кредиту, про що під підпис умови договору позичальник не погодила, однак відповідні нарахування виконано з урахуванням погоджених відсотків за кредитом, відтак сума заборгованості, заявлена до стягнення у справі, відповідає умовам договору, підписаним позичальником.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як передбачено ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, сума боргу по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами позичальником наданими доказами не спростовується.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги у справі є обґрунтованими.

При цьому сума заборгованості нарахована у межах суми кредитування та з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, що сторонами під сумнів не ставиться.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що банк не надав доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредитної картки, оскільки відповідний договір, яким зафіксовано волевиявлення позичальника на оформлення кредитних правовідносин, є чинним, факт встановлення кредитного ліміту позичальнику підтверджено відповідною довідкою банку, яку сторони при розгляді справи під сумнів не ставлять.

Вказівка суду першої інстанції про те, що у довідці про суму кредитного ліміту вказано інший рахунок, ніж у анкеті-заяві, є помилковою, адже в довідці відображено номер карткового рахунку, а в анкеті-заяві позичальника номер банківського рахунку у форматі ІВАN, отже відповідні позначення не співпадають.

Посилання районного суду про те, що з наданих доказів не можливо встановити, що саме 22.03.2022 відповідачем підписано спірний договір, а наданий банком розрахунок заборгованості починається з 23.04.2024 самі по собі не можуть свідчити про відсутність укладення кредитного договору чи про те, що зазначений розрахунок виконано всупереч його умов.

При цьому, як зазначалося, жодних заперечень щодо доводів позивача у справі позичальник суду не навів.

Аргументи суду першої інстанції про те, що тіло кредиту, вказану у розрахунку заборгованості, перевищує те, що зафіксовано у довідці про встановлення кредитного ліміту, апеляційний суд вважає слушними.

Однак банк, нарахувавши відсотки по кредиту за письмово погодженою позичальником ставкою, помилково включив їх до розміру тіла кредиту, про що своєї згоди позичальник не надала.

Проте таке порушення не обмежує прав останньої, адже не призводить до збільшення загальної суми заборгованості по кредиту.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.04.2025 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Таким чином апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі з відповідача на користь позивача слід стягнути 7570 грн судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.04.2025 у даній цивільній справі скасувати.

Позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк»кредитну заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 008,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк»7570 грн судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 02.07.2025.

Суддя-доповідач

Судді