Справа № 509/3477/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

судді Козирського Є.С.,

за участю секретаря Лепешенкової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Б.Р. звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною заявою, в якій просив суд видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким, строком на 6 місяців заборонити йому наближатися на відстань 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та їхніх двох малолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви зазначив, що з вересня 2022 р., відносини між заявницею та її співмешканцем, від якого вона народила двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 припинені внаслідок агресивних сварок та конфліктів, які провокувались кривдником ОСОБА_2 , в процесі яких останній погрожував заявниці фізичною розправою та примусовим відібранням дітей, з приводу чого заявниця неодноразово зверталась до органів поліції задля захисту свого життя та життя малолітніх дітей, що підтверджується листом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 08.10.2022 р., з якого вбачається, що з ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда про неприпустимість вчинення протиправних дій з його боку по відношенню до ОСОБА_1 , в ході якої його було попереджено про відповідальність згідно норм чинного законодавства України з вказівкою на відсутність ознак кримінально-карного діяння ОСОБА_2 для внесення відомостей до ЄРДР. Однак, вказані звернення до правоохоронних органів не принесли бажаних результатів, адже внаслідок постійного психологічного тиску з боку кривдника ОСОБА_2 стосовно заявниці, остання була змушена переїхати разом з дітьми за адресою : АДРЕСА_1 , де зараз проживає, регулярно отримуючи від кривдника як в телефонних розмовах, так і в текстових повідомленнях від ОСОБА_2 похабні погрози фізичною розправою, вбивством, словесні образи, що підтверджується роздруківками погроз в месенджерах, що дає підстави заявниці побоюватися за своє життя і життя дітей, переховуватися від нього, як від колишнього співмешканця.

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно із ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У відповідності до ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України, в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1)подружжя; 2)колишнє подружжя; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі №711/3693/22 зазначено, що: «…обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків.

Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону.

Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками…».

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що: «…обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…».

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зазначено про те, що систематичність визначається виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.

З матеріалів заяви вбачається, що починаючи з вересня 2022 р., відносини між заявницею та її колишнім співмешканцем ОСОБА_2 , від якого вона народила двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 припинені внаслідок агресивних сварок та конфліктів, які провокувались кривдником ОСОБА_2 , в процесі яких останній погрожував заявниці фізичною розправою та примусовим відібранням дітей, з приводу чого заявниця неодноразово зверталась до органів поліції задля захисту свого життя та життя малолітніх дітей, що підтверджується листом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 08.10.2022 р., з якого вбачається, що з ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда про неприпустимість вчинення протиправних дій з його боку по відношенню до ОСОБА_1 , в ході якої його було попереджено про відповідальність згідно норм чинного законодавства України з вказівкою на відсутність ознак кримінально-карного діяння ОСОБА_2 для внесення відомостей до ЄРДР. Вказані звернення до правоохоронних органів не принесли бажаних результатів заявниці, адже внаслідок постійного психологічного тиску з боку кривдника ОСОБА_2 стосовно заявниці, вона була змушена переїхати разом з дітьми за адресою : АДРЕСА_1 , де зараз проживає, регулярно отримуючи від кривдника як в телефонних розмовах, так і в текстових повідомленнях від ОСОБА_2 похабні погрози фізичною розправою, вбивством, словесні образи, що підтверджується роздруківками погроз в месенджерах, що дає підстави заявниці побоюватися за своє життя і життя дітей, переховуватися від нього, як від колишнього співмешканця.

Таким чином, з огляду на зміст заяви про видачу обмежувального припису та документально підтверджених фактів погроз та нецензурної лайки та образ на адресу заявниці ОСОБА_1 з боку кривдника ОСОБА_2 , судом встановлено, що заявниця є особою, яка систематично зазнає домашнього насильства психологічного характеру від свого співмешканця ОСОБА_2 , який в даному випадку, з огляду на приписи вищевказаних норм Закону - є кривдником заявниці і на сьогодні наявні ризики систематичного продовження застосування подібного насильства з боку останнього по відношенню до заявниці, яка потерпає від його протиправних насильницьких дій, що підтверджується вищевказаними доказами.

Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв?язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, обставини, викладені у заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджені документальним доказами, і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявниця, у зв?язку з чим існує необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника ОСОБА_2 та покладенням на нього обов?язків, передбачених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 статті 350-8 ЦПК України визначено, що про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 4,12,13,81,89,263,264,265,350-1 - 350-8, п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким заборонити йому строком на 6 місяців :

- наближатися на відстань 50 м. до місця проживання (перебування), реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 , навчання, роботи ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) та двох малолітніх дітей : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику ОСОБА_2 ., переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб .

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його скарження - не зупиняє його виконання.

Суддя: Є. С. Козирський