ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/4246/24 Головуючий суддя І інстанції Сугачова О. О.
Провадження № 22-ц/818/2252/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші процесуальні питання
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки.

Ухвалою суду від 04.07.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

22 липня 2024 до суду повернуто матеріали цивільної справи без виконання ухвали Московського районного суду м. Харкові від 04.07.2024 про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 через необхідність доповнити справу медичною документацією та щодо звернень ОСОБА_2 за медичною допомогою.

01 серпня 2024 ухвалою суду провадження по справі відновлено.

29 січня 2025 року ОСОБА_1 подано клопотання про повторне призначення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про повторне призначення судово-психіатричної експертизи.

Повторно призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

На виконання експертів поставлено наступні питання:

- чи страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яким психічним захворюванням на даний час?;

- якщо так, то чи може вона віддавати звіт своїм діям та керувати ними внаслідок психічного захворювання?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

У розпорядження експертів Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надіслати матеріали цивільної справи № 643/4246/24 із копією цієї ухвали. Медичні картки хворої ОСОБА_2 не випробовувалися, оскільки остання не перебувала на обліку.

Про дату, час і місце проведення експертизи повідомити учасників процесу.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, у якій проситьїї скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Справу розглядати за участю представника.

Вказано, що судом не було залучено особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною- ОСОБА_2 . Справу необхідно розглядати за умови залучення до участі у справі відносно якої розглядається справа ОСОБА_2 та з урахуванням її думки або за наявності підтвердження належними доказами неможливості з`явитися у судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи.

Зазначено, що заявником не наведено документального обґрунтування свого міркування з приводу наявності саме психічної хвороби у ОСОБА_2 . Відповідно Національного класифікатору хвороб України «Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021», психічні розлади позначаються кодуванням F00-F09, згідно з даним класифікатором наведені у матеріалах справи діагнози, які встановлені ОСОБА_2 не належать до психічних розладів. Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 страждає саме на психічні захворювання та стан її психічного здоров`я є таким, що дає підстави вважати наявність таких хвороб, які впливають на її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також вказано, що ухвала суду не містить аналізу заперечень представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради та мотивів їх відхилення.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

За положеннями частини першої статті 39 ЦК фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною.

Частиною другою статті 39 ЦК встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК.

Відповідно до статті 239 ЦПК суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Експертиза проводиться для встановлення наявності або відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій і керування ними.Правові, організаційні та фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя визначає Закон «Про судову експертизу».

Відповідно до пункту 35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи висновок експерта має бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання в рамках його компетенції, мати конкретний характер. У разі виявлення експертом важливих фактів, з приводу яких йому не були поставлені питання, він дає відповідь за власною ініціативою. Відповіді не можуть мати форму рекомендацій або вказівок слідству або суду.З аналізу наведених норм випливає, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі свідчень про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, в результаті чого у нього виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, заснований на припущеннях.

Отже, при проведенні експертизи про наявність у особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен досліджувати стан психічного здоров`я людини протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особистості, зробити висновок про наявність у особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого виникло таке захворювання, встановити повністю чи особа не спроможна результаті цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» N 3 від 28.03.72, в ухвалі про призначення експертизи на вирішення експертів мають бути поставлені такі питання: 1) чи хворіє даний громадянин на психічну хворобу; 2) чи розуміє він значення своїх дій та чи може керувати ними.

Нормою ст. 299 ЦПК України передбачено розгляд справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

Як вбачається із роз`яснень, наданих в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається, зокрема, для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19 червня 2024 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки. Призначено судове засідання на 04.07.2024 о 11:45. В судове засідання викликати учасників справи. Доручено Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити представника (адвоката) Калініної Лідії Іванівни, ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої буде розглядатись заява про визнання її недієздатною та встановлення опіки, та зобов`язати представника (адвоката) з`явитись в судове засідання, яке призначене на 04.07.2024 о 11:45, до Московського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний,38Є,каб.7. Копію ухвали направити в Харківський місцевий Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги для виконання.

На виконання ухвали суду, листом № 010/05-58/в/2680 від 23.08.2024 року Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги видано доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 21.08.2024 №2326/2024-3578336 щодо визнання недієздатною ОСОБА_2 та призначено адвоката Уманського Романа Вікторовича (а.с.92,93), тому доводи скарги про те, що справа розглядається без залучення до справи ОСОБА_2 колегія суддів не приймає.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 04.07.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

На адресу суду 22 липня 2024 року було повернуто матеріали цивільної справи без виконання ухвали Московського районного суду м. Харкові від 04.07.2024 про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 через необхідність доповнити справу медичною документацією та щодо звернень ОСОБА_2 за медичною допомогою.

Ухвалою суду від 01.08.2024 провадження по справі відновлено.

ОСОБА_1 на адресу суду 11вересня 2024 надійшли документи: довідка КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер №3», консультативна довідка лікаря-психіатра та 24.01.2025 копії виписки з медичної картки стаціонарного хворого, висновку №84 КНП ХОР ««Обласний психоневрологічний диспансер №3» від 17.12.2024 та висновку МЦ «Нейрон» психодіагностичного обстеження від 13.12.2024.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про повторне призначення судово-психіатричної експертизи.

Повторно призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

Отже, твердження апелянта, що матеріали справи не містять доказів щодо захворюваності ОСОБА_2 , спростовуються матеріалами справи (а.с.124,125,192,193,194).

Законодавець визначив, що хронічний, стійкий психічний розлад має бути підтверджено відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. З огляду на те, що така експертиза призначається лише судом, ОСОБА_2 звертаючись до суду, крім іншого, заявив відповідне клопотання про повторне призначення судово-психіатричної експертизи.

Згідно ч. 1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

З огляду на те, що наявна потреба у вирішенні питання про можливість ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними і без висновку судово-психіатричної експертизи вказане встановити неможливо, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про повторне призначення у цій справі експертизи.Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у судовому засіданні погодилась пройти призначену судом амбулаторну судово-психіатричну експертизу.

З наведених підстав, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в галузі психіатрії, без яких не можливо встановити психічний стан особи стосовно якої ставиться питання про визнання її недієздатною та в матеріалах справи наявні достатні дані про розлад здоров`я ОСОБА_2 , а відповідна експертиза має обов`язковий характер призначення у відповідності до вимог ст. 105 ЦПК України, - суд першої інстанції законно та обґрунтовано ухвалив вищевказане судове рішення про призначення судової експертизи.

Суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів жодного мотивування причин відхилення заперечень та мотивів їх відхилення заінтересованої особи, оскільки на другому аркуші у останньому абзаці (а.с.225) оскаржуваної ухвали міститься відхилення судом заперечень представника заінтересованої особи, вказані доводи не відхиляються судовою колегією та на правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності та доцільності проведення судово-психіатричної експертизи в справі.

Докази та обставини, на які посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже, обґрунтованих аргументів щодо можливості продовження провадження у справі до отримання висновку призначеної судом експертизи у даному випадку не встановлено. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду постановлена без додержання норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної ухвали, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради-залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2025 року-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 01 липня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

О.Ю. Тичкова.