Справа № 638/6634/25
Провадження № 2/638/4328/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапов Р.О.,

секретаря судового засідання Суслової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на кошти в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління пенсійного фонду у Харківській області, третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 на нараховані, але не отримані за життя пенсійні виплати ОСОБА_2 у сумі 316 048,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1955 року народження, яка була зареєстрована у АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем померлої є позивачка ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 була пенсіонером та інвалідом 2 групи, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесена до категорії 1.

За життя ОСОБА_2 неодноразово зверталась до суду за захистом своїх законних прав та інтересів щодо нарахування та виплати пенсії і судовими рішеннями її позовні вимоги до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнялись.

Зокрема, Постановою Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2011 року (Справа № 2-а-12813/11) визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та дії, які пов`язані з перерахунком та виплатою державної пенсії згідно Постанови КМУ від 27.12.2005р. №1293 «Про збільшення розмірів пенсії., деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів згідно ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від нарахованого згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року, враховуючи 8-кратний мінімальний розмір пенсії згідно ст.. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але не своєчасно не сплаченої пенсії, у розмірі, обчисленому згідно Порядку, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 за період з 03.11.2009 року по 31.03.11 року. Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_2 з урахуванням раніше сплачених сум призначеної з 01.01.2006 року державної пенсії, враховуючи 8- ми кратний мінімальний розмір пенсії згідно ст.. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі збільшенням її у 3,5 рази згідно Постанови КМУ від 27.12.2005 року за Х= 1293 "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з послідуючим її перерахунком та виплатою відповідно до змін діючого законодавства та встановленні нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацюючих громадян за період з 01.01.2006 року постійно, на весь час виплати пенсії.

Позивачка, як спадкоємиця (дочка померлої), була обізнана з наявністю коштів, які були нараховані ОСОБА_2 , як пенсія, однак не виплачені останній за життя.

Адвокат, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з адвокатським запитом до відповідача щодо інформації про нараховані та невиплачені суми коштів ОСОБА_2 , на підставі судових рішень.

Згідно відповіді Головного Управляння Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.10.2024 за підписом начальника Головного управління було надано інформацію про те, що ОСОБА_2 , на підставі Постанови Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2011 у справі № 2- а-12813 2011 , було здійснено перерахунок пенсії і сума нарахованих коштів по проведеному перерахунку пенсії склала 313 373.99 грн. , а сума розрахунку суми компенсації втрати частини доходів склала - 2674.65 грн. і вказані кошти виплачені не були.

Разом з тим, на запит п`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , відповідач листом від 18.12.2024 повідомив про відсутність недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

На черговий адвокатський запит, у зв`язку з отриманням листа від 18.12.2024, відповідач листом від 17.01.2025 знов підтвердив інформацію надану у листі від 03.10.2024 про наявність нарахованих коштів пенсії, однак невиплату коштів обґрунтував відсутністю запиту «від органів державної виконавчої служби щодо нарахованих на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2011 у справі № 2-а-12813/2011, але не виплачених ОСОБА_2 пенсійних коштів».

З огляду на повідомлення відповідачем про відсутність нарахованих пенсійних коштів нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину на нараховані пенсійні кошти, а це змушує позивача звернутись за захистом своїх прав до суду шляхом визнання права власності у порядку спадкування на нараховані, але не отримані пенсійні кошти спадкодавця.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IXвід 26.02.2025, який набрав чинності 25.04.2025, змінено найменування місцевих загальних судів, зокрема Дзержинський районний суд м. Харкова змінено на Шевченківський районний суд м. Харкова. Зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 21.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

У судове засідання позивач не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Згідно свідоцтва про народження серії № НОМЕР_1 від 08.08.1978, ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.07.2023.

11.08.2001 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою виконуючого обов`язки заступника начальника міського відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції від 16.01.2007 №623/3.69. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 03.10.2024 на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2011 у справі №2-а-12813/2011 ОСОБА_2 здійснено перерахунок пенсії з 04.11.2009, виплата пенсії в перерахованому розмірі проводилась з вересня 2011 року. Сума нарахованих коштів по проведеному перерахунку пенсії за період з 04.11.2009 по 31.08.2011 склала 313 373,99грн.

На виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2011 у справі №2-а-12813/2011 проведено розрахунок суми компенсації втрати частини доходів за період з 03.11.2009 по 31.03.2011. Сума компенсації частини доходів склала 2 674,65грн.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на кошти в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 на нараховані, але не отримані за життя пенсійні виплати ОСОБА_2 у сумі 316 048,64 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, вул. Ізюмська, 30а, РНОКПП ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 968,96 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Р.О. Агапов