17.06.2025 Справа № 363/6185/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю: секретаря Шутенко-Ждан І.М.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Пірнівська сільська рада про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 .

Спадкове майно у вигляді 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 прийняв її син ОСОБА_8 , але не оформив її. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер. Після смерті ОСОБА_8 зареєстровано спадкову справу № 56821288, номер у нотаріуса 605/2014. ОСОБА_8 прийняв після смерті ОСОБА_7 спадщину фактично прийняв та не оформив. Після смерті ОСОБА_8 спадщину у вигляді 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 прийняв його брат ОСОБА_9 , який її також не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер, після його зареєстровано спадкову справу номер у нотаріуса 720/2022. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 є його доньки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був його брат ОСОБА_9 .

14.07.2023 року Сьомою Київською державною нотаріальною конторою прийнято постанову № 1788/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до вказаної постанови майно, яке належало ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцем ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був його брат ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , який спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

У ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на майно у вигляді 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 після смерті її рідні. За таких обставин позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може.

09.11.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

12.02.2025 року протокольною ухвалою суду клопотання представника позивача про залучення співвідповідачів задоволено та на підставі статті 51 ЦПК України залучено у справі співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

31.03.2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить позовні вимоги просить задовольнити з підстав що вказані в позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили.

На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_1 виданого 17.07.1974 року, батьками є: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_11 .

Згідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 виданого 19.07.1997 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого 05.03.2005 року, актовий запис № 10.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серія НОМЕР_4 видано 08.08.1954 року, батьками є: батько «пуста графа», мати ОСОБА_14 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 виданого 08.10.2014 року, актовий запис № 33.

Після смерті ОСОБА_8 заведена державним нотаріусом спадкову справу № 605/2014, вказаний факт підтверджується витягом № 39001311 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.11.2014 року. Як вбачається з спадкової справи ОСОБА_8 прийняв після смерті ОСОБА_7 спадщину фактично прийняв та не оформив. Після смерті ОСОБА_8 спадщину у вигляді 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 прийняв його брат ОСОБА_9 , який її також не оформив.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , серія НОМЕР_6 виданого 19.08.1950 року, батьками є: батько «пуста графа», мати ОСОБА_14 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки, ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 виданого 11.09.2022 року, актовий запис № 17164.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_9 є його доньки: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , що підтверджується спадковою справою № 720/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки № 3 виконавчого комітету Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_7 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті проживала в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 02-10/317 від 25.11.2014 року виконавчого комітету Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживав та був зареєстрований з 23.06.1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_17 - 1/3 частина та ОСОБА_7 - 2/3.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії спадкової справи № 720/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 вбачається, що 26.10.2022 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_8 .

Постановою державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Шапченко О.А. від 14.07.2023 року, відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке належало ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцем ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був його брат ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , який спадщину фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, У зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності померлої ОСОБА_7 на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою цієї статті є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Новоселецький проти України» та «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 12.06.2015 року Комунальним підприємством «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вказаний житловий будинок побудовано у 1968 році.

Крім того, як встановлено рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.04.2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_17 та ОСОБА_9 до Жукинської сільської ради, третя особа: ОСОБА_8 про визнання право власності на спадкове майно ОСОБА_7 на праві приватної власності належав будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується будинковою книгою та випискою з по господарської книги.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1945 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до частин 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Таким чином, позивач не може захистити своє порушене право, як спадкоємець в позасудовому порядку, а тому звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Отже, суд вважає, що матеріалами справи доведено, належне володіння спадкодавцем майном, яке набуто на законних підставах, та були усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент володіння цим майном спадкодавцем, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_11 , АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_12 , АДРЕСА_4 ).

Третя особа: Пірнівська сільська рада (, 07342, Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Спортивна, 1).

Суддя О.Д. Рудюк