Справа № 515/88/25
Провадження № 2/515/235/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

представника заявника адвоката Йовдій Д.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Йовдій Дмитро Васильович, до ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Кострич Михайло Петрович, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

07 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Йовдій Д.В. звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить встановити, що померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його батьком, у зв`язку із чим внести відповідні зміни до актового запису про його народження № 5, складеного 08 червня 2000 року Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач у справі ОСОБА_1 , про що Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 08 червня 2000 року вчинено актовий запис № 5. Матір`ю позивача є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про батька до актового запису внесено зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

У квітні 2024 року позивач дізнався від матері, що його біологічним батьком є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який як їй стало відомо від знайомих людей, був військовослужбовцем та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні обов`язків військової служби із захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації.

Матір пояснила позивачу, що вона з ОСОБА_3 у 2000 році проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народився син позивач у справі. Запис про батька був здійснений з її слів. Проживали сім`єю недовго та після народження сина сімейні відносини між ними були фактично припинені. ОСОБА_3 не приймав участі в утриманні та вихованні сина.

Позивач має намір вирішити питання про внесення змін про батьківство ОСОБА_3 до актового запису про народження, що у позасудовому порядку не вбачається можливим.

Позивач зазначає, що на час загибелі ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (відповідачкою у справі), від якого вони мають двох малолітніх дітей, а тому у справі наявний спір про право.

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, має діагноз: легка розумова відсталість з емоційно-волевою нестійкістю, резидельно-органічного ґенезу, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. На даний час позивач проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 , яка здійснює за ним сторонній догляд.

Згідно з висновком судового-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Гребенникової Г.О. № 1800-МГ, період проведення 22 липня 2024 року 30 липня 2024 року, проведеної за зразками нігтьової пластини загиблого ОСОБА_3 та букального епітелію ОСОБА_1 , народженого ОСОБА_5 , вірогідність батьківства становить не менше 99,9999%. Крім того, у Свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_1 , виданим 08 червня 2000 року, в графі «батько» значиться « ОСОБА_6 ».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.

Відповідно до ухвали судді від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження; до участі у справі залучено Міністерство оборони України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

11 лютого 2025 року відповідачка ОСОБА_2 через свого представника адвоката Кострича М.П. подала відзив на позову заяву, в якій заперечила батьківство померлого до позивача, оскільки їй достеменно відомо обставини особистого життя її покійного чоловіка. Крім того, відповідачка заперечує достовірність наданого позивачем висновку експерта, оскільки померлий був військовослужбовцем, порядок відбору біологічного матеріалу у військовослужбовців під час дії воєнного стану чітко регламентується вимогами законодавства, тобто відбір біологічного матеріалу мав бути здійснений саме під час проходження служби ОСОБА_3 , за час його життя, натомість висновок експерта виготовлений за зразками загиблого ОСОБА_3 , відібраними під час дослідження його тіла, після смерті. Крім того, як зазначено у висновку, біологічний матеріал загиблого надійшов у конверті з рукописним текстом з датою 27.01.2024 р., хоча тіло загиблого було передано родичам до вказаної дати. Матеріали висновку не містять зазначення про зберігання біологічного матеріалу, інформації про те, як вказані зразки були відібрані та ким. Висновок не містить також жодної інформації щодо журналу обліку відповідних біологічних зразків. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ухвалою суду від 06 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідачка та її представник ОСОБА_7 , представники третіх осіб Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Міністерства оборони України, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, також не прибули у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Судом ухвалено про слухання справи у відсутність учасників справи, які не з`явились у судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та просив про їх задоволення у межах заявлених вимог.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (ч. 2 ст. 18 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, дитина має право знати своїх батьків.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до ст.ст. 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування ст. 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Пункт 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа, яка визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч.2 ст.128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, провадження № 61-18333св19).

Згідно з ч.3 ст.12 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Володимирівка Білгород-Дністровського району Одеської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого на підставі актового запису № 05, вчиненого 08 червня 2000 року Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с. 13). Зміна прізвища з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » підтверджено копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3, датою формування 27 липня 2021 року (а.с. 18-19).

Відомості про батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , були записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України, що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, як « ОСОБА_6 » (а.с. 14).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, про що свідчить копія довідки МСЕК серії 12 ААГ № 500128, виданої 14 серпня 2023 року (а.с. 20), має діагноз: легка розумова відсталість з емоційно-волевою нестійкістю, резидельно-органічного ґенезу, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду, отримує державну соціальну допомогу (а.с. 22-23, 21).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області (Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Кліщіївка Донецької області Україна помер ОСОБА_3 (а.с. 36).

Відповідно до сповіщення про смерть ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25 січня 2024 року вих. № 544, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи вірним Військовій присязі, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, після отримання поранення, несумісного з життям, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 біля н.п. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області (а.с.37).

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_11 № 77 від 15 березня 2024 року сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 , головного сержанта розвідувального взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті інших уточнених травм з залученням декількох ділянок тіла, вибухова травма, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, у зоні військових дій, з 24 січня 2024 року виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечень та направлено матеріали до ІНФОРМАЦІЯ_8 для зарахування на військовий облік. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини (а.с. 38).

Згідно з висновком судового-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Гребенникової Г.О. № 1800-МГ, період проведення 22 липня 2024 року 30 липня 2024 року, проведеної за зразками нігтьової пластини загиблого ОСОБА_3 та букального епітелію ОСОБА_1 , народженого ОСОБА_5 , вірогідність батьківства становить не менше 99,9999% (а.с. 26-32).

Факт батьківства померлого ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджений висновком судово-медичної експертизи, який є достатнім доказом для категоричного висновку про батьківство особи, а тому суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для встановлення факту батьківства. Даний висновок засновано на детальному аналізі медичної документації щодо неї, кваліфікація експерта та її регалії сумнівів не викликають, а тому суд визнає даний висновок і кладе його в основу рішення. Крім того, у Свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_1 , виданим 08 червня 2000 року, в графі «батько» зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України вказано « ОСОБА_6 ».

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, в іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, оскільки ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану, вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до абз. 11 п. 20 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства).

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За такого, у зв`язку із встановленням факту батьківства ОСОБА_3 щодо сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обґрунтованими є похідні вимоги позивача про внесення змін щодо батька в актовий запис про народження дитини.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.4, 10, 76-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Кліщіївка Донецької області, Україна, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Володимирівка Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис про народження якого вчинено Володимирівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області у Книзі реєстрації народжень 08 червня 2000 року за №5, матір`ю якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Внести зміни до актового запису №5, складеного 08 червня 2000 року Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому зазначити відомості про батька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, громадянин України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.06.2025.

Суддя В.О. Луцюк