Справа № 199/8603/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Авраменко А.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами позики,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, а 02 липня 2025 року судом отримано відповідь на запит про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, нормою ст.187 ч.1 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у справі лише за умови відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ст.185 ч.4 п.2 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст.188 ЦПК України).

Згідно ст.188 ч.1 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Зі змісту ч.ч.6, 7 ст.185 ЦПК України слідує, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами позики, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за різними договорами: договором №7920393 про надання споживчого кредиту від 24 травня 2024 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79999752 від 09 червня 2024 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2916126 від 20 липня 2024 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником. При цьому, згідно тверджень позивача він набув прав вимоги до відповідача за всіма вказаними договорами на підставі різних договорів факторингу договору факторингу №27022025 від 27 лютого 2025 року, укладеним між позивачем, як фактором, та ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеним між позивачем, як фактором, та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнтом.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що всі об`єднані позивачем в його позові до ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами позики не є похідними та основними вимогами одна до одної, оскільки задоволення будь-якої з них не впливає на результати розгляду іншої, враховуючи, що такі позовні вимоги не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами, оскільки їх пред`явлення та необхідність задоволення кожної з них обґрунтовуються та підтверджуються позивачем кожна своїми, непов`язаними доказами (окремі/самостійні кредитний договір, договори позики, що укладені відповідачем з різними кредитором/позикодавцем, окремі/самостійні розрахунки заборгованості, окремі/самостійні договори факторингу, якими позивач доводить набуття ним права вимоги до відповідача за кожним із вказаних договорів кредиту, позики), суд приходить до висновку про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог. Останнє, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви позивачу згідно ст.185 ч.4 п.2 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що об`єднання позивачем у позові декількох вимог майнового характеру, які до того ж не пов`язані між собою підставами виникнення та/або поданими доказами, не є основними та похідними, не може призводити до штучного зменшення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання такої позовної заяви.

Відповідно до ст.133 ч.2 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст.7 ч.ч.1, 2 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення позовної заяви. З цієї підстави судовий збір повертається в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 3028 гривень, однак даною ухвалою судді позовну заяву повернуто позивачу, що за змістом норм Закону України «Про судовий збір» зумовлює виникнення у останнього права на повернення сплаченого судового збору в повному обсязі, приходжу до висновку про необхідність повернення позивачу судового збору у вищевказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.133, 185, 187, 188, 258-261, 263, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами позики повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Повернути позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений при подачі до суду позовної заяви, яку повернуто позивачу даною ухвалою, судовий збір в розмірі 3028 гривень, перерахований згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №113366 від 16 травня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко