Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/698/25

Провадження № 2/348/606/25

01 липня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача Тараненко Артем Ігорович,-

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ ФК "ЕЙС", інтереси якого представляє Тараненко А.І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23 421 грн. 08 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: зі сплати судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог зазначено, що 23 січня 2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Кредитплюс», правонаступником якого є ТОВ ФК "ЕЙС", укладено кредитний договір № 129013 на суму 15 585,00 грн., який надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 4199,81 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №124021 від 30.11.2023 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 7800,64 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті (далі- рахунок позичальника); у розмірі 3584.55 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини, строком на 112 днів, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240,00 % річних. Первісний кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача виконав, але останнім кредит не погашається. У зв`язку з порушенням умов договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 23421,08 грн., яка складається з наступного 15 585,00 грн. заборгованість по кредиту; 7 135,08 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 701,00 грн. - заборгованості за комісією.

12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали Договір факторингу № 12072024 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 129013 від 23.01.2024. Згідно з п.1.1. Договору факторингу клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №12072024 від 12.07.2024 від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 421,08 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 23421,08 грн. заборгованості за кредитним договором, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,00 грн.

Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та було витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію та докази, що підтверджують зарахування коштів на картковий рахунок, що належить ОСОБА_1 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом 01.07.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у суду матеріалами.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 23.01.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 129013 (а.с.11-20).

Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі- плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно з п.п. 2.2.1 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15 585,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 4199,81 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №124021 від 30.11.2023 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 7800,64 грн. на № рахунку/картки Позичальника № 5168-75ХХ-ХХХХ-3158; у розмірі 3584.55 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 3 584,55 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.

Відповідно до п 2.6 договору загальний строк кредитування за цим договором складає 112 днів з 23.01.2024 (дата надання кредиту) по 14.05.2024.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п.2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.

Денна процентна ставка складає 0,6146 %/день, а орієнтована загальна вартість кредиту 26312,63 грн. (п.п. 2.7.1, 2.9.1 договору).

Також 23.01.2024 року ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора e4cb5209 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування (а.с. 21-22).

Відповідно до довідки № 6 від 11.11.2024 вих №1312/11-11 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» повідомила про те, що ОСОБА_1 23.01.2024 на картку № НОМЕР_1 було перераховано кошти у розмірі 7800.64 грн. згідно з договором № 129013 від 23.01.2024 (а.с. 29), що також підтверджується витребуваною судом інформацією з АТ КБ «Приватбанк» та випискою про рух коштів за договором б/н за період з 23.01.2024 по 28.01.2024 (а.с.112-113).

Згідно з карткою обліку виконання договору № 129013 від 23.01.2024 заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 23 421 грн. 08 коп., яка складається з наступного 15 585,00 грн. заборгованість по кредиту; 7 135,08 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 701,00 грн. - заборгованості за комісією (а.с. 24-25), що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 129013 від 23.01.2024 за період з 12.07.2024 по 05.03.2025 (а.с. 43).

12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №12072024, згідно з умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 129013 від 23.01.2024 на суму 23 421 грн. 08 коп., що підтверджується витягом з реєстру прав вимог № 1 (а.с. 44-52).

Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як слідує з ч.1 ст. 207 ЦК України , що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно п.п.5,6,7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У суду не виникло сумніву про те, що кредитор виконав вимоги закону та уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, користуючись Законом України «Про електронну комерцію». У свою чергу відповідач, використовуючи своє право згідно укладеного договору, підписав його електронним підписом та отримав кредитні кошти, які використовував на свій розсуд.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З ст.514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1082 ЦК України слідує, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) було зазначено, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі №2-879/11(провадження №61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

За час виконання договору первісний кредитор уклав договір факторингу з ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», яка є стороною позивача. Стороною позивача було доведено, що необхідні права для пред`явлення вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були набуті у законному порядку. Всі умови набуття права кредитування як первісного кредитора були виконані.

Крім того, після отримання права вимоги до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суми заборгованості останнього за вище вказаним кредитним договором.

Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором № 129013 від 23.01.2024, яка становить 23 421 грн. 08 коп., яка складається з 15 585,00 грн. заборгованість по кредиту; 7 135,08 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 701,00 грн. - заборгованості за комісією.

Водночас доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного кредитного договору № 129013 від 23.01.2024, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, а також, беручи до уваги правомірність набуття права вимоги позивачем за спірним кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в межах заявлених позовних вимог в розмірі 23 421 грн. 08 коп.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» був укладений Договір про надання правничої допомоги №04/02/25-01, в якому визначено, що отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025. Також суду надано: додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025; додаткову угоду № 10 до договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025, згідно якої Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у рамках стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №129013 від 23.01.2024; акт прийому-передачі наданих послуг (є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025), відповідно до якого Адвокатське бюро надало ТОВ "ФК "ЕЙС" такі види послуг за ведення боржника ОСОБА_1 : складання позовної заяви (2 год) - 5000 грн, вивчення матеріалів справи (2 год) - 1000 грн, підготовка адвокатського запиту (1 год.) 500 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації (1 год.) 500 грн., на загальну суму 7000 грн; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреність на ім`я адвоката Тараненка А.І. (а.с.71-75).

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З точки зору ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Звертаючись до суду, представник позивача зазначає суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 гр.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін. характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу співмірними наданим послугам, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 7000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422, 40 грн. сплаченого судового збору, згідно платіжної інструкції № 9468 від 20 березня 2025 року .

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № №129013 від 23.01.2024 року в сумі 23 421 грн. (двадцять три тисячі чотириста двадцять одна) грн. 08 коп., з яких: 15 585,00 грн. заборгованість по кредиту; 7 135,08 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 701,00 грн. - заборгованості за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС» судові витрати по справі на загальну суму 9422,00 (дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 00 коп., а саме зі сплати судового збору у розмірі 2 422,00 грн. та 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування, ім`я сторін та інших учасників справи :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю" Фінансова компанія "ЕЙС", Код , адреса місця знаходження: 02090 м. Київ Харківське шосе, 19, офіс 2005, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.А.Бурдун