справа № 752/9009/24 головуючий у суді І інстанції Слободянюк А.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Слободянюка А.В. в місті Києві, дата складення повного тексту рішення 16 жовтня 2024 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7505149 від 04 жовтня 2022 у розмірі 19 010,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №7505149, відповідно до умов якого, відповідач отримала грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 19 жовтня 2022 року. Позивач вказує, що ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, визначені умовами договору. Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 19 010,00 гривень, з яких: сума заборгованість за кредитом - 4 800,00 грн.; заборгованість по відсоткам - 13 710,00 грн., заборгованість по комісії у розмірі 500,00 грн. 30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимог № 89-МЛ, відповідно до якого, до ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором №7505149 від 04 жовтня 2022 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 7505149 від 04 жовтня 2022 року в розмірі 18 510,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілі судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин що мають значення для прави, які суд визнав встановленими та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 975,00 грн. В задоволенні решти вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , зазначає, що на момент укладення зазначеного кредитного договору вона з 14 вересня 2022 року по 14 жовтня 2022 року перебувала на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (номери листків непрацездатності ЛН 5975529-1, ЛН 5115645-1, ЛН 5381927-1). На час перебування у лікарському закладі вона передала на зберігання свій телефон та банківську картку її знайомому, який, знаючи пін-код банківської картки, без її відома та згоди, уклав від її імені кредитний договір № 7505149 від 04 жовтня 2022 року. Ознайомившись у Приват 24 з архівом платежів по її банківських картках, вона виявила зарахування 04 жовтня 2022 року о 19 год. 45 хв. на її зарплатну банківську картку 4 975,00 грн. від ТОВ «Мілоан», на який, через хворобливий стан, вчасно не звернула увагу. Крім того, вказує, що вона визнає зарахування на її банківську картку зазначених коштів (тіло кредиту) та погоджується їх повернути. Проте не визнає свого обов`язку сплатити щомісячні проценти за кредитним договором №7505149 від 04 жовтня 2022 року, оскільки згоду на укладення цього договору, та сплату процентів, вона не давала. Зі слів її знайомого, в анкеті-заяві на укладення кредитного договору № 7505149 від 04 жовтня 2022 року розмір щомісячних процентів за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування не був вказаний, і він не розумів під які проценти буде брати кредит.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створила та заповнила анкету-заяву на кредит № 7505149, в якій зазначила свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надала також згоду, зокрема, щодо правил кредитування.

Анкета-заява на кредит № 7505149 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 7505149 (а.с.27-28).

В подальшому, 04 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 7505149 Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 9-19,23).

Згідно предмету Договору, Кредитодавець надає Позичальникові на умовах, передбачених Договором, грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень в строк на 105 днів з 04 жовтня 2022 року і складається з пільгового та поточного періодів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Дата остаточного погашення заборгованості - 17 січня 2023 року. Процентна ставка: 1,00 відсоток за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду вказаного в п. 1.3.1 Договору. Стандартна ставка 3 відсотка за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п. 1.3.2. Договору. Тип процентної ставки: фіксована. Платежі за супровідні послуги Кредитодавця, обов`язкові для укладення договору: комісія за надання кредиту: 500,00 грн. яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Платежі за супровідні послуги третіх осіб, обов`язкові для укладення договору/отримання кредиту (послуги нотаріуса, оцінювача, страховика: відсутні. Платежі за послуги кредитного посередника, що підлягають сплаті споживачем: відсутні. Загальні витрати за пільговий період складають 1 250,00 грн.; загальні витрати за кредитом(за весь строк кредитування) складають 14 750,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за пільговий період згідно з п. 1.3.1. Договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 6 250,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування згідно з п. 1.3 Договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає: 19 750,00 грн. Реальна річна процентна ставка за пільговий період: 22 711,00 відсотків річних. Реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування:1 025,00 відсотків річних.

На підтвердження підписання відповідачем договору про споживчий кредит від 04 жовтня 2022 року № 7505149 до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснила шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «J38391» 04.10.2022 о 19:45:03, який відправлено на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.23).

На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит від 04 жовтня 2022 року № 7505149, позивач надав копію платіжного доручення від 04 жовтня 2022 року № 84031504 про перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 5 000,00 грн. (а.с.25).

Матеріали справи також містять відомість ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 7505149 з 04 жовтня 2022 року по 20 січня 2023 року, виписку з особового рахунку за кредитним договором № 7505149 від 04 жовтня 2022 року (а.с.29-32,33).

30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит - Капітал» укладено Договір відступлення прав вимог №89-МЛ, відповідно до умов якого, ТОВ «Кредит - Капітал» набуло право вимоги за Кредитним договором №7505149 від 04 жовтня 2022 рокувідповідно до акту прийому - передачі Реєстру Боржників за договором про відступлення прав вимог №89-МЛ від 30 січня 2023 року та витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №89-МЛ від 30 січня 2023 року (а.с.35-43,44,47).

Боржнику ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 06 березня 2024 року за вих. №22285158/19 направлялася претензія щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.50).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором № 7505149 від 04 жовтня 2022 року в розмірі 18 510,00 грн., з яких: сума заборгованість за кредитом - 4 800,00 грн.; заборгованість по відсоткам - 13 710,00 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору. Відмовляючи у стягнення 500,00 грн. комісії, суд першої інстанції виходив з того, що фінансова установа не зазначила та не надала доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.5.1 щодо встановлення комісії у розмірі 10 % від суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами у справі був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі.

В матеріалах справи наявні належні та допустимі доказами на підтвердження обставин укладання між сторонами 04 жовтня 2022 року правочину. Без отримання sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 не був би укладений. До того ж вказані обставини не є спростованими стороною відповідача, яка їх визнає.

Вказаний висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правових позицій наведених Верховним Судом у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20.

Отже, враховуючи обставини укладення договору в електронній формі слід дійти висновку, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Зміст кредитного договору вказує на те, що первісним кредитором було дотримано вимоги Закону України «Про споживче кредитування» щодо ознайомлення позичальника з умовами кредитування до підписання договору. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати безпідставними.

Обставина видача кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 7505149 від 04 жовтня 2022 року, випискою по рахунку відкритого на ім`я відповідача, а також не заперечується самою відповідачкою.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні дані про виконання відповідачем, в повному обсязі або частково, взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними. Отже, встановивши, що відповідач прострочила зобов`язання по виконанню умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 800,00 грн. Враховуючи, що умови щодо сплати відсотків були погоджені сторонами у договорі, відсотки нараховані у межах строку виконання зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках у розмірі 13 710,00 грн.

Доводи апеляційної скарги, що в анкеті-заяві на укладення кредитного договору №7505149 від 04 жовтня 2022 року розмір щомісячних процентів за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування не був вказаний спростовуються матеріалами справи, а також не звільняють відповідача від зобов`язання, з яким вона ознайомилася та погодилася під час укладення кредитного договору №7505149 від 04 жовтня 2022 року. Доказів оспорення вказаного договору, або певних його умов, зокрема, щодо розміру (ставки) процентів за користування кредитом, - суду також не надано.

У відповідності до вимог ст. 13, 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, та на підставі доказів наявних в матеріалах справи, поданих сторонами в порядку визначеному процесуальним законом.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.