Справа № 369/372/25
Провадження № 2/369/5252/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, ОСОБА_3 (прізвище змінено на підставі Свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 від 07.12.2024 року видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виявила накладений арешт на її нерухоме майно.

До складу майна, яке належить позивачу входить: житловий будинок загальною площею 341, 4 кв.м, житловою площею 134,5 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності: 1/1, підстави виникнення права власності: свідоцтво про право власності - 30.01.2010, виконком Крюківщинської сільської ради на підставі рішення від 26.01.2010 р. № 10/18, та земельна ділянка площею 0,1133 га, кадастровий номер: :01:016:5015, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯП № 067026, виданий 04.12.2012, видавник: Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, розмір частки: 1. Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.11.2024 року.

У зв`язку з тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.07.2015 року по справі № 369/6036/15-ц, провадження № 2/369/2706/15, було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та вирішено стягнути борг в розмірі 150000,00 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 150 000,00 грн., та судові витрати у розмірі 3654,00 грн., державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київські області було відкрито виконавче провадження № 48307842, в результаті якого винесена постанова від 03.08.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Арешт накладено на все майно, що належить боржнику.

В подальшому позивачем було сплачено ОСОБА_2 заборгованість в повному обсязі, що підтверджується розпискою останньої про те, що кошти повернуті у присутності двох свідків та фінансових та матеріальних претензій до позичальника вона не має.

Бажаючи розпорядитися належним на праві власності майном, позивач звернулася до нотаріуса та довідалася про те, що на її нерухоме майно накладено арешт. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.11.2024 року, підставою виникнення обтяження стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48307842, виданий 03.08.2015 року, виданий ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області. На підставі чого було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23673730 від 14.08.2015 12:59:20 ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська область. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Відомості про суб`єкта обтяження: Орган державної влади, Обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 5/2. Особа, майно/право якої обтяжується: ОСОБА_4 . Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_2 . Опис предмета обтяження: все майно.

З листа відповіді № 65291/3-24 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області наданого на адвокатський запит № 95 від 30.11.2024 р. направленого в інтересах позивача вбачається, що не виявилося можливим знайти документи щодо внесення обтяження, накладення арешту на майно. Отже існують перешкоди щодо зняти арешту з майна позивача, оскільки відповідне виконавче провадження не зберіглося.

Оскільки питання про зняття арешту в межах проведення виконання за виконавчим провадженням вирішено не було, вказане чинить позивачу перешкоди у здійсненні її справ, так як вона не має можливості належним чином розпорядитись майном через наявність арешту.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.05.2025 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного Київської області від 27.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання 25.06.2025 року сторона позивача не з`явилася, представник позивача подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, яка задоволена судом.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду відповідачі були повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібрані в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння - житлового будинку загальною площею 341,4 кв.м, житловою площею 134,5 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1133 га, кадастровий номер: :01:016:5015, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.07.2015 року по справі № 369/6036/15-ц, провадження № 2/369/2706/15, було стягнуто заборгованість.

Листом № 60099/3.1-24/вх.65291/3-24 від 03.12.2024 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наданого на запит від 30.11.2024 року повідомлено що, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 48307842 з виконання виконавчого листа від 24.07.2015 року № 369/6036/15-ц виданого Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 150000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 3 150 000,00 грн. та судового збору в розмірі 3654,00 грн.

03.08.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

20.11.2015 року державним виконавцем відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяв на час прийняття рішення) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також повідомлено про те, що надати детальну інформацію з приводу виконання вказаного виконавчого провадження, в тому числі надати відповідні постанови, не виявляється можливим у зв`язку із знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». Зазначено, що станом на день надання відповіді, виконавчі документи відкриті відносно боржника ОСОБА_6 , на виконанні у Відділі не перебувають.

Розпискою від 19.02.2018 року, яка складена ОСОБА_2 , визначено, що вона отримала від позичальника ОСОБА_4 повернення боргу грошову суму в розмірі 150000,00 доларів США готівкою, яку передано в присутності двох свідків та фінансових та матеріальних претензій до позичальника вона не має.

Разом з тим, виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 24.07.2015 року № 369/6036/15-ц виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області відсутнє, а арешт, який було накладено в межах виконавче провадження № 48307842 з виконання вказаного виконавчого листа не знято.

У відповідності до частин 1, 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (втратив чинність), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою

годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини,

за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші

виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої

участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно,

яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або

майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення

заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем

відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна

виявилися безрезультатними; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів,

відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням

здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі

документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких

здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, а саме протягом року.

У відповідності до частин 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (втратив чинність), наслідками завершення виконавчого провадження є (зокрема): у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином арешт, мав бути знятий, а не залишатися чинним після напевне завершення виконавчого провадження, в межах якого накладався та після знищення матеріалів відповідного виконавчого провадження.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках та в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

В той же час частиною 4 вище зазначеної статті передбачено підстави для зняття арешту з майна.

А частиною 5 статті 59 діючих норм Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позивача, про наявність накладеного арешту на об`єкти нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 341, 4 кв.м, житловою площею 134, 5 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1133 га, кадастровий номер: :01:016:5015, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , що порушує її право власності, враховуючи добровільне погашення боржником боргу, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є доказово та нормативно підтвердженими.

Тому аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення повністю.

Щодо стягнення судових витрат, суд враховує заяву представника позивача про відмову від стягнення судових витрат з відповідачів та не стягує судові витрати з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Скасувати обтяження - зняти арешт з всього майна, що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48307842, виданий 03.08.2015 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області, на підставі чого було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23673730 від 14.08.2015 12:59:20 ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Київська область, Відомості про суб`єкта обтяження: Орган державної влади, Обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, номер запису про обтяження: 10804926 (спеціальний розділ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено: 25.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко