Номер провадження № 2-з/521/121/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Должненко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Каменської Олени Андріївни, за участю третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування реєстрації права власності

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла вищевказана позовна заява.

Разом із позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, згідно якої просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

Накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 59,00 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), номер запису про право власності: 39796257, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

Накладення арешту на нежитлове приміщення № 103 (сто три), загальною площею 70,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), номер запису про право власності: 39795034, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що йому, належить на праві власності квартира за АДРЕСА_3 .

Згідно інформації, що знаходиться на сайті Rieltor.ua. від ОСОБА_8 на цей час в продажі два приміщення, які розташовані в підвалі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 , у якому знаходиться моя квартира АДРЕСА_5 .

Як стало відомо, право власності на вищевказані приміщення підвалу оформлені на ОСОБА_2 , який раніше разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 проживав в квартирі АДРЕСА_6 , яка розташована на першому поверсі нашого багатоквартирного будинку. Квартира АДРЕСА_6 знаходиться під моєю квартирою АДРЕСА_5 , та повинна мати аналогічну площу - 78,0 кв.м.

Крім того, в жовтні 2013 року ОСОБА_9 купила в нашому багатоквартирному будинку АДРЕСА_4 ще квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 61,3 кв.м, житловою 36,4 кв.м, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_10 . Квартира АДРЕСА_7 знаходиться також на першому поверсі будинку.

У вересні 2015 році ОСОБА_9 подарувала вищевказану квартиру АДРЕСА_8 своєму сину ОСОБА_2 , але при оформленні договору дарування загальна площа вказаної квартири вже значно збільшилася до 128,7 кв. м., житлова залишилося 36,4 кв.м.

Цокольного поверху багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_4 не має. В квартирі АДРЕСА_9 будинку проживають інші люди. Геометричні розмірі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 не змінювалися.

Збільшення площі квартири АДРЕСА_7 , що знаходиться на першому поверсі, сталося за рахунок приміщень підвалу нашого багатоквартирного будинку, які знаходяться під квартирою АДРЕСА_7 , та де проходять загальні комунікації для обслуговування нашого багатоквартирного будинку.

Аналогічно, за рахунок приміщень підвалу багатоквартирного будинку, збільшена площа квартири АДРЕСА_6 (з 78, 0 кв.м. до 158 кв.м.), де також знаходяться комунікації для обслуговування багатоквартирного будинку.

Вказане захоплення приміщень підвалу будинку було без згоди заявника та без згоди інших співвласників багатоквартирного будинку.

Потім Ланде виділив вищевказані приміщення підвалу з квартир АДРЕСА_7 и АДРЕСА_6 в окремі нежитлові приміщення № 102 та АДРЕСА_10 , які зараз планує продати іншим особам.

При передачі приміщень підвалу у власність ОСОБА_11 та у подальшому переведенні цих приміщень підвалу в окремі нежитлові приміщення було порушено право спільної сумісної власності на ці приміщення, як співвласника багатоквартирного будинку.

Посилаючись на вказані обставини заявник просив суд задовольнити подану заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно.

Заява розглянута без повідомлення учасників на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та надавши їм належну оцінку, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Частиною 6 ст.153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення ст. 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 59,00 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 39796257, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 та нежитлове приміщення № 103 (сто три), загальною площею 70,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлове приміщення № 103 (сто три), номер запису про право власності: 39795034, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101;

При забезпеченні позову суд бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом арешту майна, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Суд вважає достатнім способом вжиття заходу забезпечення у вигляді накладання арешту на майно задля уникнення можливих подальших змін власника.

Таким чином, беручи до уваги предмет спору та підстави, з яких він заявлений, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки саме ці нежитлові приміщення є предметом спору.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 149-153, 154, 157, 258-260, 354 ЦПК України, Хаджибейський районний суду міста Одеси

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Каменської Олени Андріївни, за участю третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування реєстрації права власності задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 59,00 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 39796257, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 та на нежитлове приміщення № 103 (сто три), загальною площею 70,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлове приміщення № 103 (сто три), номер запису про право власності: 39795034, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101, які належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Роз`яснити, що ухвала суду про забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) для виконання, та сторонам у справі для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її складання безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.07.2025 року.

Суддя О.С. Леонов