Провадження № 2/337/1217/2025
30 червня 2025 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
26 серпня 2024 року ТОВ «ФК Управління активами» в особі представника за довіреністю Кожем`яченко Ю.М. через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за договором позики №3391646 від 09.01.2021 у розмірі 16 158,38 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 09.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3391646, за умовами якого останній отримав грошові кошти у розмірі 8047 грн., строком на 64 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,60% в день. Договір підписано електронним підписом, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами договору про відступлення права вимоги №2106 від 21 червня 2021 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передав (відступив) належні йому права вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі до ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 09.08.2024 утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку.
Ухвалою судді від 30 серпня 2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23 грудня 2024 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» задоволено повністю та стягнуто на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №3391646 від 09 січня 2021 року у розмірі 16 158,38 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення копії ухвали.
В обґрунтування необхідності скасування заочного рішення представник відповідача вказувала, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а також посилалася про укладення договору факторингу без відома відповідача, не підтвердження виконання обов`язків по надання коштів первісним кредитором, не підтвердження наявності заборгованості, відсутність кредитних зобов`язань між сторонами.
Ухвалою суду від 03 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у АТ «Сенс Банк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 та виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Сенс Банк» ОСОБА_1 , НОМЕР_3 за період з 09.01.2021 до 12.01.2021.
Витребувані докази надано суду 26 червня 2025 року.
Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК Українита відповідним повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи,в судове засідання повторно не з`явився, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 09.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3391646 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п.1 договору позики №3391646 від 09.01.2021 року позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), без забезпечення, на погоджений строк (надалі строк позики), шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
За умовами п.2 договору позики №3391646 від 09.01.2021 сума позики 8047,00 грн., строком на 64 дні, процентна ставка (фіксована) 1,6 % в день.
Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 , з яким укладено договір позики №3391646 від 09.01.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» одноразовим ідентифікатором, 09.01.2021 року о 20:24:54.
У матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», згідно з якою підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і завершення наступної платіжної операції: дата 09.01.2021 року, сума 8047,00 грн., отримувач ОСОБА_1
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало останньому кредит в сумі 8047,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується відповідним повідомленням АТ «Сенс Банк» Вих.№8028-БТ-32.3/2025 від 16.06.2025.
21.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2106, згідно з яким первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей та реєстром прав вимог.
Пунктом 5.2. зазначеного договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог.
Так, відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту.
Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц.
У статті 1077 ЦК України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Отже, саме до позивача як нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.ч.1,2 ст.1046 ЦК України).
В даному випадку, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», в електронній формі укладено договір позики №3391646 від 09 січня 2021 року.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статтті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.
Суд прийшов до переконання, що первісний кредитор виконав свої обов`язки за кредитним договором та надав кредит, проте відповідач взяті на себе договірні зобов`язання не виконав, не здійснював погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 16 158,38 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу - 8047,00 грн. та заборгованості за відсотками 8111,38 грн.
Оскільки заборгованість відповідачем погашена не була ні попередньому кредиторові, ні позивачу, відповідачем було отримано кошти за договором позики та зобов`язання щодо повернення коштів згідно з умов договору не виконав, тому вимоги позивача є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 2422,40 гривень судового збору, в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. 13, 141, 178, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
- заборгованість за договором позики №3391646 від 09 січня 2021 року в розмірі 16 158,38 грн. (шістнадцять тисяч сто п`ятдесят вісім гривень 38 коп.), що складається ззаборгованості: за основною сумою боргу у розмірі 8047,00 грн., за відсотками 8111,38 грн.;
- судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Копію заочного рішення надіслати сторонам рекомендованими листами із повідомленнями.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, а саме до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Д.С. Бредун