УХВАЛА

іменем України

01 липня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ;

заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області;

зміст заяви - про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа;

вирішуючи у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні суду, що знаходиться по вул. Д. Галицького, 8, за участі заявниці ОСОБА_1 та її представника - адвоката Паращака В.В., питання про закриття провадження у цій справі, -

в с т а н о в и в:

Описова частина із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою.

Заявниця ОСОБА_1 у порядку представництва, котре здійснює адвокат Паращак В.В., засобами поштового зв`язку 06.06.2025 року скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву у порядку окремого провадження, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 09.06.2025 року за вх. № 3888, в якій просить ухвалити рішення про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії НОМЕР_1 , виданого 03.07.1982 року за місцем реєстрації шлюбу - Будинком укладення шлюбів у м. Сургут Тюменської області російської федерації.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 10.06.2025 року заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглянути цю справу судом у складі головуючого - судді Микитина В.Я., у порядку окремого провадження, а судове засідання провести з урахуванням особливостей, визначених у статтях 293-294, 315 ЦПК України, 01.07.2025 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область.

Учасники справи належно й завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання, про що у справі наявні відповідні довідки про доставку документу - ухвали про прийняття до розгляду заяви про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа та відкриття окремого провадження від 10.06.2025 року в електронному вигляді.

Заявниця ОСОБА_1 у призначене судове засідання з`явилася, а також забезпечила явку свого уповноваженого представника - адвоката Паращака В.В., обоє вимоги заяви про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа підтримали з підстав, що у ній викладені, просили таку свою заяву задовольнити.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у призначене судове засідання не забезпечила явку свого уповноваженого представника, про поважні причини неявки такого представника суд не повідомила. Поряд з цим, від зазначеної заінтересованої особи засобами поштового зв`язку 01.07.2025 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшла заява, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 4402, за змістом котрої законних підстав для встановлення факту належності заявниці ОСОБА_1 правовстановлюючого документа - свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії НОМЕР_1 , виданого 03.07.1982 року за місцем реєстрації шлюбу - Будинком укладення шлюбів у м. Сургут Тюменської області російської федерації, у суду немає, так як вирішення питання щодо внесення змін у відповідне свідоцтво належить до виключної компетенції уповноваженого в Україні відділу державної реєстрації актів цивільного стану, а не до компетенції суду, й така заява ОСОБА_1 не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні на виконання приписів ч. 3 ст. 315 ЦПК України.

Суд вважав за необхідне вирішити питання про закриття провадження у цій справі, оскільки така не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства, після чого також досліджено наявні у матеріалах справи документи, необхідні для вирішення зазначеного питання.

Встановлені судом фактичні обставини справи, пов`язані із вирішенням питання про закриття провадження у справі.

Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_1 , остання просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії НОМЕР_1 , виданого 03.07.1982 року за місцем реєстрації шлюбу - Будинком укладення шлюбів у м. Сургут Тюменської області російської федерації (копія із перекладом з російської мови на українську мову міститься у справі, а. с. 10-12), мотивуючи заяву тим, що її прізвище у вказаному свідоцтві « ОСОБА_2 » не відповідає її прізвищу в паспорті громадянки України - « ОСОБА_3 ».

Наведена обставина, своєю чергою, послужила прийняттю заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області 05.02.2025 року рішення № 63 про відмову у призначенні заявниці ОСОБА_1 пенсії за віком (копія міститься у справі, а. с. 17-18), так як до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки на бланку серії НОМЕР_2 від 27.03.1979 року, та період навчання з 01.09.1975 року по 28.02.1979 року згідно диплома на бланку НОМЕР_3 від 28.02.1979 року.

Отож, має місце вимога заявниці ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй одного із переліку свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, а саме свідоцтва про укладення шлюбу.

При цьому належить вказати, що заявницею ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження її звернення в позасудовому порядку до відповідних органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до відповідного актового запису про шлюб, на підставі котрої та за наслідками перевірки зібраних документів, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану склав би обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Закон, джерела права та роз`яснення, якими керується суд, постановляючи дану ухвалу.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пунктах 2, 3, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки). Суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено закриває провадження в ній.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 591/5199/20 (номер провадження 61-19527св20) зроблено такий висновок: «при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній».

Підстави для закриття провадження у цивільній справі наведені у ст. 255 ЦПК України. Так, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України). Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 ч.1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до пункту 1.15. цих Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Відповідно до пункту 1.7. цих Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28. розділу II цих Правил.

Так, пунктом 2.28. цих Правил визначено, що у разі, якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. У разі необхідності внесення змін до актового запису цивільного стану, що зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, що проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України.

Висновок суду за результатами вирішення питання про закриття провадження у цивільній справі.

За встановлених судом фактичних обставин цієї справи, пов`язаних із вирішенням питання про закриття провадження у ній, а також виходячи із змісту наведених вище норм, джерел права та роз`яснень, котрі застосовані при постановленні даної ухвали, суд переконаний, що вимога заявниці ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії НОМЕР_1 , виданого 03.07.1982 року за місцем реєстрації шлюбу - Будинком укладення шлюбів у м. Сургут Тюменської області російської федерації, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає, й окреме провадження за такою заявою у цій справі було відкрито помилково, так як законом передбачений позасудовий порядок врегулювання відповідного питання, а саме заявниці ОСОБА_1 належить спершу звернутись до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання з заявою про внесення змін до відповідного актового запису про шлюб, а у випадку, якщо за наслідками перевірки зібраних документів відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану складе обґрунтований висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, заявниця ОСОБА_1 наділена правом оскарження такої відмови органу виконавчої влади в судовому порядку у порядку адміністративного судочинства.

Адже не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом дискреція матиме характер необмеженої влади, а закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби будь-яка особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій. Тому, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law).

З огляду на усе викладене, вже на відповідній стадії після прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - одного із переліку свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, із одночасним роз`ясненням про наслідки такого закриття для заявниці ОСОБА_1 , на виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Керуючись статтями 10, 13, 247, 255-256, 258, 260-261, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа, - закрити на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки ця справа не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснення за наслідками закриття провадження у справі.

Роз`яснення з приводу того, до повноважень якого державного органу віднесено вчинення відповідної дії та до юрисдикції якого суду у випадку відмови компетентного державного органу у вчиненні відповідної дії віднесено вирішення такого питання/розгляд такої заяви, містяться у мотивувальній частині цієї ухвали про закриття окремого провадження у цивільній справі.

Строк і порядок набрання ухвалою суду законної сили та її оскарження.

Ухвала суду, в силу положень ч. 1 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена учасниками справи у строк подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повну ухвалу суду складено: 01 липня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН