Окнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/539/25
Провадження № 2/506/294/25
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

01.07.2025 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурдинюк О.С.,

секретаря Тинкован Г.О.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Окнянський лан» про припинення права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025 року в системі «Електронний суд» надійшов позов Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 , ТОВ «Окнянський лан» про припинення права власності на земельну ділянку відповідача із кадастровим номером :01:003:0114, площею 2,4310 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Окнянської селищної ради Окнянського (Подільського) району Одеської області шляхом конфіскації земельної ділянки у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та подальшого включення земельної ділянки в перелік, що виставляється на торги. Крім того, позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (договору оренди землі від 02.07.2018 б/н укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Окнянський лан») шляхом скасування рішення державного реєстратора Ремінного О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.07.2018 (індексний номер: 42031657).

Також з позовною заявою, стороною позивача було подано заяву про забезпечення позову і вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0114, площею 2,4310 га, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Окнянської селищної ради Окнянського (Подільського) району Одеської області. Крім того, сторона позивача просить суд заборонити ОСОБА_1 та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам та іншим) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0114, площею 2,4310 га.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними та публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктам 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При цьому, заявник є вільним у виборі заходу або заходів забезпечення позову, які слід застосувати, однак має навести обґрунтування доцільності вжиття кожного з них.

Сторона позивача звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0114, площею 2,4310 га, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Окнянської селищної ради Окнянського (Подільського) району Одеської області, а також заборонити ОСОБА_1 та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0114, площею 2,4310 га.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а арешт майна, тобто заборона на власнику розпоряджатися майном, є втручанням держави в право на вільне володіння майном. Водночас, це втручання є необхідним виключно для забезпечення цивільного судочинства та можливості в подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, арешт на майно накладається, якщо накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб . Накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч.1 п.3,6 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у розі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Крім того, стороною позивача не обґрунтовано чому саме даний вид забезпечення позову, а саме арешт майна, в подальшому може забезпечити виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а інші види забезпечення позову неспроможні це зробити. Хоча, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Окрім того, в даній заяві сторона позивача зазначає, що зазначений захід забезпечення позову не спричинить збитків відповідачу, натомість унеможливить відчуження спірного майна до моменту ухвалення судом рішення по суті. Зустрічне забезпечення, на думку позивача, не потрібне з огляду на те, що такий захід не порушує прав відповідача і відповідає критеріям законності та співмірності.

Суд не погоджується з зданим твердженням, та зазначає, що при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Водночас, на підтвердження того, що ОСОБА_1 є громадянкою іншої держави, в даному випадку Республіки Молдова, представником заявника не зазначено та не надано жодних доказів.

Суд зауважує, що такі докази є важливими для вирішення питання про забезпечення позову у наявній цільній справі, адже основною підставою припинення права приватної власності на вказану вище земельну ділянку є те, що вона належить громадянину іноземної держави, а така належність не допускається чинним законодавством України.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

За таких обставин відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України заява підлягає поверненню представнику заявника.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Окнянський лан» про припинення права власності на земельну ділянку - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. С. Бурдинюк