Справа № 302/575/25
Провадження № 2/302/268/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Готри В. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Царь О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Рішка С. І.,

представниці відповідача КП Міжгірської селищної ради «Міжгірське ВУЖКГ» - Юрик Р. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Міжгірської селищної ради «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» про захист прав споживача, скасування заборгованості, визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Міжгірської селищної ради «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» про захист прав споживача, скасування заборгованості, визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 ?я. З 2001 року ця квартира обладнана лічильником обліку води. Послуги з водопостачання та водовідведення до вказаної квартири надаються Міжгірським ВУЖКГ. Оплата цих послуг ним здійснюється відповідно до показників лічильника згідно з установлених тарифів.

У 2006 році між ним і відповідачем виник спір із приводу надання послуг з утримання будинку АДРЕСА_2 та оплати 1 690,77 грн за послуги. Так, станом на 01.11.2006 Міжгірське ВУЖКГ нарахувало йому заборгованість за надані послуги з утримання будинку АДРЕСА_2 , проте він категорично відмовився оплачувати цю заборгованість з причини не надання відповідачем фактично жодних послуг по утриманню будинку.

Зазначав, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.12.2006 у справі № 2-548/2006 було відмовлено у задоволенні позову Міжгірського ВУЖКГ до нього про стягнення 1 690,77 грн боргу за комунальні послуги з утримання будинку АДРЕСА_2 . Рішення суду мотивоване тим, що по угоді від 01.01.2001 він не брав на себе зобов`язань по оплаті послуг з утримання будинку АДРЕСА_2 та Міжгірське ВУЖКГ не довело розмір понесених ним витрат на утримання цього будинку і не подало суду доказів того, що Міжгірська селищна рада як власник будинку АДРЕСА_2 та Міжгірське ВУЖКГ укладали угоду на його обслуговування, що суперечило вимогам п. 1 ст. 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», згідно з яких порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Це рішення суду сторонами не оскаржувалося та воно набрало законної сили.

Незважаючи на вказане рішення суду, Міжгірське ВУЖКГ продовжувало рахувати за ним заборгованість за надання послуг з утримання будинку АДРЕСА_2 , а оскільки він відмовлявся оплачувати цю заборгованість, то кілька років тому Міжгірське ВУЖКГ без жодних на те підстав перевело заборгованість у розмірі 1 690,77 грн у послуги з водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_3 . Однак і після цього він відмовився оплачувати таку надуману заборгованість та продовжував сплачувати послуги із водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_3 відповідно до показників лічильника згідно з установлених тарифів.

Стверджував, що він неодноразово звертався до відповідача з заявами про виключення боргу за надання послуг з утримання будинку АДРЕСА_2 зі складу нарахувань за надані послуги із водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_3 , проте відповідачем проігноровано його заяви та не здійснюється перерахунок і скасування заборгованості.

06 лютого 2025 року він знову в письмовому вигляді звернувся до відповідача з заявою, в якій повідомляв про те, що у платіжних документах за січень 2025 року Міжгірським ВУЖКГ було неправомірно йому нараховано заборгованість за послуги із водопостачання та водовідведення у розмірі 1156,19 грн, що не відповідало фактичним показникам лічильника та здійсненій ним оплаті за ці послуги, що підтверджувалися відповідними квитанціями. Як наслідок, він просив надати письмові пояснення щодо нарахованої заборгованості, провести звірку взаєморозрахунків та перерахунок заборгованості, а також просив надати копії розрахункових документів, на підставі яких було сформовано борг.

Листом від 25.03.2025 за № 30 Міжгірське ВУЖКГ надало йому відповідь про те, що згідно з розрахунком протягом трьох років ним періодично здійснюється не в повному обсязі оплата за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого станом на 01.03.2025 виникла заборгованість у розмірі 1 110,44 гривень. До листа було додано розрахунок за надані послуги за період з січня 2022 року по лютий 2025 року, згідно з якого заборгованість складає 1 110,44 гривень.

Зауважував на тому, що станом на 01.01.2022 заборгованість складала 810,56 гривень. За період з січня 2022 по лютий 2025 року ним було використано 322 куб. м послуг централізованого водопостачання та водовідведення, за надання яких згідно з тарифів відповідачем було нараховано до сплати 5 821,84 грн, з яких ним було сплачено 5 521,96 грн, тобто заборгованість за цей період склала 299,88 гривень. У той же час за надані послуги за лютий місяць 2025 року ним 20.03.2025 сплачено 178,20 грн, що підтверджуються чеком АТ КБ «ПриватБанк» № TS210245 від 21.03.2025. Отже, за підрахунками відповідача за період з січня 2022 року по лютий 2025 року у нього наявна заборгованість у розмірі 299,88 - 178,20 = 121,68 гривень.

Покликався і на те, що відповідно до показників лічильника та виставлених Міжгірський ВУЖКГ рахунків за період з січня 2022 року по лютий 2025 року ним було використано 969 804 = 165 куб. м. Відповідно Міжгірським ВУЖКГ було надано йому послуги із централізованого водопостачання у розмірі 165 куб. м та послуги із централізованого водовідведення у розмірі 165 куб. м загалом на суму 5 822,16 грн. За цей же період ним оплачено вказані вище послуги на загальну суму 5 652,64 грн. Відповідно заборгованість складає 169,52 грн, яка була погашена ним 18.04.2025, що підтверджуються чеком АТ КБ «ПриватБанк» № TS210245 від 18.04.2025.

Отже, у нього відсутньою є заборгованість перед відповідачем за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 2022 року по лютий 2025 року включно. Натомість відповідач надалі продовжує виставляти йому безпідставно заборгованість, сформовану за рахунок комунальних послуг із утримання будинку АДРЕСА_2 .

Посилаючись на наведені вище обставини просив суд: 1) визнати протиправними дії Комунального підприємства Міжгірської селищної ради - «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» щодо безпідставного нарахування йому заборгованості за надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2025 року у розмірі 1110,44 грн та скасувати йому цю нараховану заборгованість; 2) зобов`язати Комунальне підприємство Міжгірської селищної ради - «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» здійснити перерахунок заборгованості за надані йому послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2025.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 6 травня 2025 року цю позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позов ОСОБА_1 відповідач КП Міжгірської селищної ради «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» посилалося на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Зазначало, що позивач не в повному обсязі вносить оплату за надані послуги з водопостачання і водовідведення, у зв`язку з чим і має наявну заборгованість. Звертало увагу і на те, що заборгованість позивача з утримання будинку обліковується окремо, про що свідчать відповідні розрахунки.

Посилаючись на наведене просило у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Рішко С. І. позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представниця відповідача Юрик Р. М. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила та просила у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини у справі та оцінивши у сукупності докази, які мають значення для справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статей 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Параметри якості води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам. Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом; одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача. Послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 за № 690 затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі Правила).

Виконавець забезпечує постачання питної води у відповідній кількості та якості послуги, що встановлені нормативами за індивідуальним договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача; визначення кількості та якості (щодо тиску) послуги здійснюється відповідно до умов договору: 1) за показаннями вузла комерційного обліку послуги та іншими засобами вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору; 2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку послуги (у разі їх наявності) - для індивідуальних договорів про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем. Одиницею вимірювання обсягу спожитих споживачем послуг є куб. метр /пункти 9, 10, 19 Правил/.

Обсяг наданих споживачеві послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води. Споживач надає щомісяця (у спосіб, передбачений договором) виконавцеві або визначеній власником (співвласниками) особі, яка здійснює розподіл обсягів послуг, інформацію про обсяги споживання послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води /пункт 22 Правил/.

Вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства /пункти 32, 33 Правил/.

Рахунок на оплату спожитих послуг надається споживачу щомісяця на безоплатній основі відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Рахунок на оплату спожитої послуги може бути сформований з використанням Єдиної платформи та наданий споживачу через його електронний кабінет (за наявності). Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором /пункти 36-38 Правил/.

Судом установлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» Міжгірської районної ради № 23659885 від 25.08.2009, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Також як установлено, позивач є споживачем послуг відповідача КП «Міжгірське ВУЖКП» щодо централізованого водопостачання і водовідведення до вказаної квартири.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.12.2006 у справі № 2-548/2006 у позові Міжгірського ВУЖКГ до ОСОБА_1 про стягнення 1 690,77 грн боргу за комунальні послуги було відмовлено (а.с.12).

Як видно з заяви ОСОБА_2 від 06 січня 2025 року, адресованої КП «Міжгірське ВУЖКП» і отриманої останнім 06.02.2025, він зазначав, що у платіжних квитанціях за січень 2025 року йому було неправомірно нараховано заборгованість у розмірі 1 156,19 грн та просив надати письмове пояснення щодо нарахованої заборгованості, провести звірку взаєморозрахунків та здійснити відповідний перерахунок і надати копії розрахункових документів на підставі яких було сформовано борг (а.с.14).

Листом від 25.03.2025 за № 30 КП «Міжгірське ВУЖКГ» повідомило ОСОБА_1 на його звернення, що згідно з розрахунку протягом трьох років ним періодично здійснюється не в повному обсязі оплата за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, внаслідок чого станом на 01.03.2025 виникла заборгованість у розмірі 1 110,44 гривень (а.с.15).

Як убачається з розрахунку відповідача за надані ОСОБА_1 послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з січня 2022 року по лютий 2025 року, то станом на січень 2022 року заборгованість позивача становила 810,56 гривень. За цей період нарахування ОСОБА_1 було здійснено за 164 м куб. водопостачання і за 164 м куб водовідведенняу на загальну суму 5 821,84 грн, з якої позивачем було сплачено 5 521,96 грн, що становить різницю у недоплаті 299,88 грн, та в нього залишилася ще заборгованість у розмірі 1 110,44 грн, із яких 736,66 грн за водопостачання та 374,18 за водовідведення (а.с.16,17,75-84).

Відповідно до наявних у матеріалах справи платіжних квитанцій відповідача і квитанцій про оплату позивачем послуг із централізованого водопостачання і водовідведення за період з січня 2022 року по березень 2025 року, то ОСОБА_1 було спожито 164 м куб /969-805=164/ (а.с.18-41), що відповідає наданим розрахункам як позивача (а.с.43), так і відповідача (а.с.16,17) щодо обсягу спожитих метрів кубічних.

Згідно з наданим позивачем розрахунку спожитих і оплачених послуг із централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.01.2022 по 01.03.2025, то ним не оспорюється нарахування відповідачем за цей період за 164 м куб. 5 821,84 грн /похибка становить лише 32 копійки із указаної стороною позивача суми 5 822,16 грн/.

Також ОСОБА_1 20.03.2025 було сплачено відповідачу 178,20 грн (а.с.41) відповідно до повідомлення КП «Міжгірське ВУЖКП» на оплату послуг за березень 2025 року (а.с.42) та 18.04.2025 - 223,00 грн (а.с.42) за березень 2025 року.

На переконання суду, голослівним є твердження позивача про відсутність у нього перед відповідачем заборгованості, оскільки станом на 01.03.2025 (дату формування відповідачем розрахунку) сплачені ОСОБА_1 згодом 20.03.2025 кошти у розмірі 178,20 грн та 18.04.2025 - 223,00 грн апріорі не могли бути враховані заздалегідь КП «Міжгірське ВУЖКП» на 01.03.2025, а відтак наявна у позивача заборгованість у розмірі 1 110,44 грн станом на 01.03.2025 є підтвердженою, оскільки на січень 2022 року у ОСОБА_1 вже існувала заборгованість у сумі 810,56 грн та станом на 01.03.2025 у нього була різниця в недоплаті 299,88 грн /5 821,84 грн нараховано - 5 521,96 грн сплачених = 299,88 грн/, що загалом 1 110,44 грн (810,56 + 299,88 = 1110,44).

Також, як установлено матеріалами справи, відповідачем окремо обліковуються розрахунки з позивачем як за надання послуг з водопостачання і водовідведення, так і за раніше надавані послуги з утримання будинку, де заборгованість з утримання будинку відповідачем не включена у розрахунки за послуги з водопостачання і водовідведення.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як кореспондують частини перші ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).

Отже, позивачем не доведено, що відповідач включив йому у розрахунки спірну заборгованість, яка виникла між ними ще у 2006 році в розмірі 1 690,77 грн та з приводу якої є рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.12.2006 у справі № 2-548/2006.

За таких обставин, на переконання суду, позивач не довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак у задоволені позову слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судових витрат, такі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 76-81, 89, 142, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Міжгірської селищної ради «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» про захист прав споживача, скасування заборгованості, визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 3 липня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП відсутній;

Відповідач Комунальне підприємство Міжгірської селищної ради «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства», місце знаходження вул. Шевченка, 72 «А» селище Міжігр?я Хустського району Закарпатської області, код в .

Суддя В. Ю. Готра