Справа №295/8970/25
УХВАЛА

03.07.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення їх позову до ОСОБА_4 про визнання факту проживання однією сім"єю з спадкодавцем, визнання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про заборону вчинення нотаріальних дій відповідно до статті 152 ЦПК України, в якій просять в порядку забезпечення позову винести ухвалу про заборону приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Катюха О.В. вчиняти нотаріальну дію у спадковій справі №19/2025, у спадковому реєстрі за №73947086, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно у вигляді 47/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 спадкоємцю ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 до вирішення спору по суті.

Застосування вказаного виду забезпечення позову обґрунтовують тим, що до кола спадкоємців, які закликаються до спадкування, належить відповідач по справі, який, як спадкоємець за законом, може в будь який момент отримати свідоцтво про прийняття спадщини, внаслідок чого захист інтересів заявників в суді втратить сенс. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позовних вимог, може ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч. 1ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень п. 4 Постанови від 22.12.2006 року N 9 суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї копій документів, спадкодавець ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням предмету позову, позивачами не доведено наявність такої підстави для забезпечення позову, як ускладнення виконання майбутнього рішення суду, оскільки позивачами взагалі не зазначено, в чому саме полягає виконання рішення суду про визнанання факту проживання однією сім"єю та визнання права на спадщину, яким чином невжиття судом заходу забезпечення позову у даній справі може ускладнити чи унеможливити його виконання, в тому числі створити перешкоди для їх звернення до нотаріуса із відповідними заявами на підставі такого рішення суду.

Крім того, ч. 2ст. 8-1 Закону України "Про нотаріат" встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року N 296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Судом встановлено, що позивачами шляхом подання до суду позовної заяви про визнання факту проживання однією сім"єю з спадкодавцем та визнання права на спадщину, фактично оспорюється право іншого спадкоємця відповідача на спадкування належного спадкодавцю майна.

Доказів звернення позивачів з відповідною заявою до нотаріуса про перебування на розгляді суду поданої ними до іншого спадкоємця позовної заяви та зупинення у зв`язку з цим вчинення нотаріальних дій по спадковій справі, а також відмови нотаріуса у прийнятті такої заяви, суду не надано.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачами того, що не вжиття судом обраного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення їх позовних вимог, оскільки позивачі не скористався наданим їм правом особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обґрунтування позивачами обраного ними заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту його прав, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову про визнання факту проживання однією сім"єю та визнання права на спадщину, у зв`язку з чим у забезпеченні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 7ст. 153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст.149,150,151,153,258,260,353,354 ЦПК України, суд -,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення їх позову до ОСОБА_4 про визнання факту проживання однією сім"єю з спадкодавцем та визнання права на спадщину- відмовити.

Роз`яснити позивачам право звернутися до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Катюхи О.В. з заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із видачею відповідачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення справи судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 03.07.2025 р.

Суддя Л.М. Чішман