463/3447/25
2-з/465/80/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

27.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Величка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 07.05.2016 року між сторонами укладено шлюб. 31.03.2025 року, за наслідками розгляду позову, рішенням Городоцького районного суду Львівської області шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі сторони набули відповідне майно, яке підлягає поділу як спільне майно подружжя, зокрема: квартиру, загальною площею 80,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано 15.10.2024 року за відповідачкою ОСОБА_2 ; два нежитлових приміщення, загальною площею 47,1 кв.м. та 44 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано 15.10.2024 року за відповідачкою ОСОБА_2 ; автомобіль Lexus CT 200H, 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , право власності зареєстровано 21.09.2024 року за відповідачкою ОСОБА_2 ; мотоцикл Honda XR 150 LEK, 2020 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , право власності зареєстровано 18.03.2021 року за відповідачкою ОСОБА_2 .

Грошові кошти на придбання зазначеного майна надавалися відповідачкою ОСОБА_2 (у меншій частині), за рахунок коштів, отриманих від заняття підприємницькою діяльністю (косметологія), яка була розпочата за фінансовою допомогою позивача ОСОБА_1 , а в іншій частині - таке було придбане за рахунок коштів позивача ОСОБА_1 (особисті кошти, дохід від зайняття підприємницькою діяльністю, грошове забезпечення військовослужбовця, в тому числі за безпосередню участь у бойових діях).

Зазначене майно, виходячи із встановленої законом презумпції рівності часток подружжя та відсутності обставин для відступу від такої презумпції, підлягає поділу у рівних частинах - по 1/2 кожній із сторін.

Так як вищевказане спільне майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , тобто суттєві перешкоди у відчуженні вказаного майна на користь інших осіб відсутні, існують обґрунтовані ризики в частині безперешкодного виконання рішення суду, прийнятого за наслідком розгляду даного спору про поділ спільного майна подружжя.

Відтак, позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме: квартиру, загальною площею 80,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; два нежитлових приміщення, загальною площею 47,1 кв.м. та 44 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль Lexus CT 200H, 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; мотоцикл Honda XR 150 LEK, 2020 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстровано 07.05.2016 року, розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 31.03.2025 року.

За час перебування у шлюбі сторонами набуто наступне майно: квартира, загальною площею 80,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано 15.10.2024 року за відповідачкою ОСОБА_2 ; два нежитлових приміщення, загальною площею 47,1 кв.м. та 44 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано 15.10.2024 року за відповідачкою ОСОБА_2 ; автомобіль Lexus CT 200H, 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , право власності зареєстровано 21.09.2024 року за відповідачкою ОСОБА_2 ; мотоцикл Honda XR 150 LEK, 2020 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , право власності зареєстровано 18.03.2021 року за відповідачкою ОСОБА_2 .

А тому, існує реальна загроза того, що відповідач, враховуючи заявлені позовні вимоги, може відчужити належне їй майно на користь інших осіб, що в майбутньому здатне утруднити виконання рішення суду у вказаній цивільній справі, а саме в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно, запобігти цьому і забезпечити виконання можливого в майбутньому рішення суду у справі можливо лише шляхом застосування заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Водночас суд вважає, що вид забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, а саме арешт такого майна, не є адекватним вимогам, на забезпечення яких він заявляється. У постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19 (провадження №61-21685св19) зроблено правовий висновок про те, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, водночас заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. При цьому, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З огляду на вищезазначене для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які полягають у реальному виконанні позитивного рішення, у разі прийняття такого, у даному випадку достатнім та адекватним видом забезпечення позову буде заборона відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України відчужувати майно його власником.

При цьому, на переконання суду, забезпечення позову у вказаний спосіб не потребує зустрічного забезпечення.

А тому, керуючись ст.ст.149-153, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відчуження:

-квартири, загальною площею 80,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 060, право власності на яку зареєстровано 15.10.2024 року за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 57147110);

-два нежитлові приміщення, загальною площею 47,1 кв.м. та 44 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на які зареєстровано 15.10.2024 року за ОСОБА_2 (номери записів про право власності 57147950 та 57147529);

-автомобіль Lexus CT 200H, 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано 21.09.2024 року за ОСОБА_2 ;

-мотоцикл Honda XR 150 LEK, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 , право власності зареєстровано 18.03.2021 року за ОСОБА_2 .

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 27.06.2025 року.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 .

Суддя Величко О.В.