Справа №731/259/25
Провадження №2/731/177/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

01 липня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» в інтересах якого діяв ОСОБА_2 , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернулося до Варвинського районного суду Чернігівської області із вказаним позовом.

На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 16 серпня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №150308. Вказаний договір був підписаний, шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений, шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису). За умовами вищевказаного Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 14 118 грн, у наступному порядку: 11 991,95 грн - для погашення заборгованості позичальника за Договором про споживчий кредит №140251 від 14 травня 2024 року, 8,35 грн на рахунок позичальника № НОМЕР_1 ; 2 117,70 грн шляхом погашення заборгованості за комісією. У свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов вказаних у Договорі. Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі.

10 жовтня 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений Договір факторингу №10102024, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги у межах Кредитного договору №150308, укладеного 16 серпня 2024 року із відповідачкою ОСОБА_1 .

Усупереч умовам вказаного Кредитного договору, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки ОСОБА_1 суму заборгованості за Кредитним договором №150308 від 16 серпня 2024 року, яка становить 14 522 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 39 копійок, з яких: 14 118 заборгованість по кредиту, 3,39 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 401 грн комісія за кредитним договором. Крім того, позивач наполягає на розподілі судових витрат, у виді сплаченого судового збору у сумі - 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у сумі - 7 000 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06 червня 2025 року. Додатково за клопотанням сторони позивача витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю.

30 травня 2025 року, засобами поштового зв`язку, від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла витребувана інформація (а.с. 81).

З підстав першої неявки відповідача судовий розгляд справи, призначений на 06 червня 2025 рок, було відкладено на 01 липня 2025 року.

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 87). У змісті позовної заяви представником позивача заявлялася вимога щодо здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом використання поштового зв`язку за адресою її зареєстрованого місця проживання (а.с. 88). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Судом встановлено, що 16 серпня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит №150308 (а.с. 21-24), умовами якого обмовлено наступне.

Кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п. 2.1. Договору №150308).

Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит (п. 2.2. Договору №150308).

Сума (загальний розмір) кредиту становить 14118.00 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 11991.95 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №140251 від 14.05.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 8.35 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 2117.70 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1. Договору №150308).

Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний (п. 2.3. Договору №150308).

Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п. 2.4. Договору №150308).

Комісія за надання кредиту складає 2 117,70 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено (п. 2.5. Договору №150308).

Загальний строк кредитування за цим Договором складає 184 днів з 16.08.2024 р. (дата надання кредиту)по 16.02.2025 р. (п. 2.6. Договору №150308).

Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на місяць. Конкретні дати вказані в графіку платежів (п. 2.6.1. Договору №150308).

Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 2127.84 грн. (п. 2.7 Договору №150308).

Денна процентна ставка складає: 2127.84 грн./ 14118.00 грн./ 184 днів * 100% = 0,0819%/день (п. 2.7.1. Договору №150308).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 76,33% річних (п. 2.8. Договору №150308).

Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 16245.84 грн. (п. 2.9.1. Договору №150308).

Акцепт Договору та Графіку платежів за кредитним договором здійснювався, шляхом використання відповідачкою ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором «7056d856» (час підписання: 16 серпня 2024 року о 13:31:47), що підтверджується відповідним записом у Договорі №150308.

Вказані умови кредитування узгоджуються з долученим позивачем Паспортом споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) Стандартизована форма), яки підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , одноразовим ідентифікатором «a2e9115e» (час підписання: 16 серпня 2024 року о 13:31:25) (а.с. 24-25).

На підтвердження пред`явлених вимог стороною позивача також було подано копію Договору про споживчий кредит (публічна частина) у редакції, яка діє з 01 липня 2024 року (а.с. 25-30) та копію Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», які затверджені наказом №25-од від 26 червня 2024 року (а.с. 33-43).

У свою чергу, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» належним чином виконало своє зобов`язання за Договором про споживчий кредит №150308 від 16 серпня 2024 року. Зазначена обставина підтверджується відповідно копією Довідки №14 (а.с. 44) та інформаційним повідомленням №20.1.0.0.0/7-250516/56560-БТ від 25 травня 2025 року, наданим АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на запит суду, згідно з яким 16 серпня 2024 року на емітовану на ім`я ОСОБА_1 картку № НОМЕР_2 мало місце зарахування коштів у сумі 8,35 грн (а.с. 81).

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідачка ОСОБА_1 ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надала відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодилася з запропонованими умовами договору та підписала його.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» виникли договірні відносини, оскільки між ними 16 серпня 2024 року був укладений відповідний Договір про споживчий кредит №150308.

На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про споживчий кредит відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які доводять наступні обставини.

10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС», як фактором, та ТОВ «ФК «КРЕДІТПОЛІС», як клієнтом, було укладено Договір факторингу №10102024 (а.с. 49-51), згідно з яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1. Договору факторингу №10102024).

За цим договором право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги та Акту приймання-передачі реєстру (п. 4.1. Договору факторингу №10102024).

Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру №3 до Договору факторингу №10102024 від 10 жовтня 2024 року (а.с. 55) клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 09 грудня 2024 року, складений за формою згідно із Додатком №1 до Договору. Кількість боржників: 684. Сума фінансування, що підлягає сплаті - 656 646,63 грн.

Факт здійснення відповідного фінансування платником ТОВ «ФК ЕЙС» на користь отримувача ТОВ «ФК «КРЕДІТПОЛІС» підтверджується копією відповідної платіжної інструкції в національній валюті від 12 грудня 2024 року №5179 (а.с. 56).

Вказане слугує твердженням переходу відповідних прав вимоги заборгованості від ТОВ «ФК «КРЕДІТПОЛІС» до ТОВ «ФК «ЕЙС», у тому числі, і щодо заборгованості відносно - відповідачки ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) за Договором №150308 щодо заборгованості у загальному розмірі 14 522 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 39 копійок, з яких: 14 118 заборгованість по основному боргу, 3,39 грн заборгованість по відсоткам, 401 грн заборгованість по комісії, яка включена у відповідний Реєстр прав вимог №3 за порядковим №127 (а.с. 54).

Вказана сума заборгованості, також, узгоджується із відповідними детальним розрахунком, виготовленим директором ТОВ «ФК «КРЕДІТПОЛІС» (а.с. 45-47) та директором ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 48).

Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказані Договори факторингу, укладені між первісним кредитодавцем відповідача та ТОВ «ФК «ЕЙС», скасовані, відповідачем не надано.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №150308 від 16 червня 2024 року.

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Договору відповідачка ОСОБА_1 допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надала, що свідчить про відповідне прострочення.

При цьому, вказані вимоги відповідачкою у добровільному порядку виконані не були, що фактично і стало підставою для звернення позивачем до суду з вказаним позовом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надала, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості.

Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останньою будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за зазначеним Договором про споживчий кредит №150308 від 16 серпня 2024 року у загальному розмірі - 14 522,39 грн.

Оскільки позов задоволено повністю з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ними судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн (а.с. 1, 18).

Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої стороні позивача правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

На обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи:

- копія Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01, укладеного 04 лютого 2025 року між АБ «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «ФК «ЕЙС», згідно з яким клієнт доручає а адвокатське бурю приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Метою представництва є захист прав та законність інтересів клієнта, проведення необхідних процесуальних дій для досягнення найбільш сприятливого результату у справі на користь клієнта (а.с. 57-58);

- копія протоколу погодження вартості до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року (а.с. 58 зворот);

- копія Додаткової угоди №27 від 04 лютого 2025 року до Договору надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, згідно з якою клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі і щодо ОСОБА_1 (а.с. 59);

- копія Акту прийому-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року, згідно з яким сторони підтверджують, що АБ надало а клієнт прийняло правничу допомогу надану у межах справи про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №150308 від 16 серпня 2024 року загальною вартістю 7 000 грн (а.с. 60);

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 від 24 квітня 2012 року Тараненка А.І. та копія доручення від 04 жовтня 2024 року (а.с. 10, 11).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Слід наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року №911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн за складення позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовку адвокатського запиту та клопотання про витребування доказів є завищеною та не відповідає критерію розумності. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 143, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (юридична адреса: вул. Харківське шосе, б. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090; ) заборгованість за Договором про споживчий кредит №150308, укладеним 16 серпня 2024 року із Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» () у розмірі 14 522 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 39 копійок.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) гривень, а всього стягнути 5 422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко