12.06.2025 Єдиний унікальний номер 205/6625/25
Номер провадження: 2/205/3440/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Мовчан Д.В. розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 02.05.2025 року судом було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.

Позивач звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, в якому просить суд забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження на житловий будинок та всі господарські споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 17.04.2004 року.

Проаналізувавши матеріали заяви про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовними вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Таким чином, відповідно до заявлених позовних вимог, між сторонами існує спір щодо повернення боргу в сумі 148 116 грн. 50 коп.

За загальним правилом інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

При цьому Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, а лише надає суду повноваження запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В даному випадку позивач просить накласти заборону на майно відповідача за рахунок якого можливо за наявності позитивного рішення суду у майбутньому задовольнити майнові вимоги кредитора.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, у тому числі, забороною вчинювати певні дії.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19 арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Беручи до уваги, що забезпечення позову є заходами охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реалізацію виконання можливого позитивно прийнятого рішення, суд вважає, що в даному випадку забезпечення позову може полягати у забороні на відчуження житлового будинку та всіх господарських споруд, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 17.04.2004 року, до набрання законної сили рішенням суду.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження такого об`єкту нерухомого майна, що у випадку задоволення позову унеможливить ефективне відновлення прав позивача щодо можливого стягнення з відповідача суми боргу, у тому числі за рахунок звернення стягнення на таке майна.

Тобто у даному випадку вжиття зазначених заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачеві в його правах.

Окрім цього, такі вжиті судом заходи забезпечення позову є заходами тимчасового характеру, узгоджуються з предметом та підставами позову, відповідають принципам співмірності та адекватності, не порушують права будь-яких осіб на володіння та користування спірним майном, а лише встановлюють заборону на його розпорядження на користь третіх осіб на час розгляду даної справи судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

2. Заборонити відповідачу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) або уповноваженим ним особам здійснювати будь-які дії, що спрямовані на відчуження житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 17.04.2004 року, до набрання законної сили рішенням суду

3. Копію ухвали після її постановлення надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Ухвала також може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя: Д.В. Мовчан