КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8665/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сокуром Сергієм Володимировичем на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільні справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить замінити стягувача - ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4145, виданого 09.08.2010 року Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості в розмірі 888 036,75 грн. по Кредитному договору № 49.32/118/08-НВ від 18.02.2008.

В обґрунтування заяви заявник зазначав, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2009 у справі № 2-4145/09 позов ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 886 086,75 грн.

На виконання зазначеного рішення Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-4145/09 від 09.08.2010, на підставі якого 01.11.2011 ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2016 заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні.

18.05.2018 року АТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ «Профітгід» договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 49.32/118/08-НВ від 18.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , відповідно до якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Профітгід».

21.05.2018 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Профітгід» договір про відступлення права вимоги № 9 від 21.05.2018 року. Згідно даного договору право вимоги по кредитному договору № 49.32/118/08-НВ від 18.02.2008 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , перейшло до ОСОБА_1 .

Заявник зазначав, що на даний час виконавче провадження № НОМЕР_2 відкрите, однак будь-які виконавчі дії призупинені до моменту заміни належного стягувача.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 рокуу задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником до заяви про заміну сторони виконавчого провадження не додано постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь-яких інших доказів існування виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-4145/09 від 09.08.2010 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що виконавчий лист № 2-4145/09 від 09.08.2010 був на виконанні лише у Деснянському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві (виконавче провадження № НОМЕР_3), оскільки згідно наданої заявником копії Постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, виконавче провадження також перебуває на виконанні у ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував наявну в матеріалах справи копію Постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 (яке до цього часу відкрите), що суперечить твердженню суду про те, що «…не надано постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь-яких інших доказів існування виконавчого провадження».

Стверджує, що суд першої інстанції не дослідив суб`єктний склад і не надав належної оцінки виконавчому провадженню № НОМЕР_3, яке було відкрите в Деснянському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, та листу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.10.2017 № Д/9, що привело до винесення безпідставної та необґрунтованої Ухвали.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.

В судовому засіданні в апеляційному суді взяв участь представник заявника ОСОБА_1 адвокат Хміль В.М., який підтримавапеляційну скаргу, просив задовольнити з викладених підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що наразі є відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду.

Апеляційний суд не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2009 року у справі № 2-4145/09 задоволено позов Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 886086,75 грн.

На виконання зазначеного рішення Печерським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист у справі № 2-4145/09 від 09.08.2010.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2016 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні.

18.05.2018 року АТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ «Профітгід» договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 49.32/118/08-НВ від 18.02.2008 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Профітгід».

21.05.2018 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Профітгід» договір про відступлення права вимоги № 9 від 21.05.2018 року згідно даного договору право вимоги по кредитному договору № 49.32/118/08-НВ від 18.02.2008 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 перейшло до ОСОБА_1 .

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції встановив, що у Деснянському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4145/09 від 09.08.2010 року, який відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.10.2017 року № Д/9, був повернутий стягувачу - ПАТ «Дельта Банк».

Проте, у свої заяві ОСОБА_1 просив суд здійснити заміну сторони у відкритому ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

На підтвердження своїх вимог та позиції заявником надано було суду копії виконавчого листа у справі № 2-4145/09 від 09.08.2010 (т.3, а.с. 8-9) та постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 01.11.2011(т.3, а.с. 10).

Зі змісту Постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа у справі № 2-4145/09 від 09.08.2010, боржником в даному проваджені є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно з частинами 1, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.11.2013 № 6-122цс13 та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2019 в справі № 2-3627/09.

Із доданих до заяви ОСОБА_1 доказів встановлено, що станом на день подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження на правонаступника в провадженні ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите на підставі виконавчого листа у справі № 2-4145/09 від 09.08.2010, боржником у якому є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Крім цього, із Реєстру виконавчих проваджень (АСВП) колегією суддів встановлено, що виконавче провадження № НОМЕР_2 відкрите 01.11.2011 та станом на 19.06.2025 перебуває у стані: «Зупинено». Відомості про закінчення вказаного виконавчого провадження у реєстрі відсутні.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції на вказане увагу не звернув, тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сокуром Сергієм Володимировичем задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Замінити стягувача - публічне акціонернетовариство «Дельта Банк» на правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4145, виданого 09 серпня 2010 року Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості в розмірі 888 036,75 грн по Кредитному договору № 49.32/118/08-НВ від 18 лютого 2008 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома