КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Гуртовою Катериною Вікторівною, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за заявою-договором № 002/11814457-SP від 29.09.2021, що в частині тіла кредиту та процентів станом на 23.08.2024 становить 81 460,01 грн. та складається з: 48 634,28 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 32 825,73 грн. - заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена);

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 28.09.2021 між сторонами було підписано заяву № 883066 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».

Згідно з п. 1.2.2 заяви № 883066 про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» відповідач просила надати банківські та фінансові послуги, зокрема: відкрити поточний рахунок у національній валюті. Позивачем було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, що складає 100 000 гривень, а саме: надано кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн. Процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,01 %, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

Таким чином відповідачка відкрила поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 , а банком були надані кредитні кошти відповідачу у спосіб, зазначений в кредитному договорі.

Отже, позивач свої обов`язки за кредитом виконав в повному обсязі. Проте, відповідач перестала виконувати умови кредиту та, як наслідок, станом на 22.08.2024 утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 81460,01 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту - 48634,28 грн.; заборгованість за процентами - 32825,73 грн.

Зважаючи на такі обставини, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19.02.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість у сумі 38 991,27 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 1159,17 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що посилання суду у рішенні на судову практику є необґрунтованим, оскільки спір виник між іншими сторонами, а оскільки кожна фінансова установа має власні шаблони кредитних договорів та документів, на підставі яких надаються кредитні кошти, а тому не може розповсюджуватись на всі спірні правовідносини.

Вказує, що публічна пропозиція та тарифи банку зберігаються на офіційному сайті банку в розділі «Архіви» і є чітко визначеними на момент укладення заяви-договору. Підписуючи заяву № 883066 ОСОБА_1 засвідчила, що приєдналась до Публічної пропозиції в цілому, з урахуванням умов, визначених у Публічній пропозиції та Тарифах, розмірах процентної ставки та розмірах комісії, що узгоджується з п. 2 Заяви-анкети № 883066.

Зазначає, що розділі 8 Публічної пропозиції погоджено порядок нарахування процентів та розмір процентної ставки.

Таким чином, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру, підстав і порядку нарахування процентів, а відповідачка, користувалась карткою та наданими кредитними коштами, сплачувала проценти та частково виконувала інші умови договору, тим самим підтвердила погодження всіх істотних умов договору, що не було враховано судом першої інстанції під час ухвалення рішення.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 11.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

05.05.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та просить залишити рішення суду без змін.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується АТ «ТАСКОМБАНК» лише в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків, то відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України його законність в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме наявну в матеріалах справи Публічну пропозицію розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. При цьому зазначив, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Водночас, публічна пропозиція і тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank» не містять підпису відповідача, не надано і підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.09.2021 між позивачем та відповідачем було підписано заяву № 883066 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank». Підписанням заяви відповідач визнав, що всі правочини при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатку банку та позичальником з використанням удосконаленого електронного підпису.

Відповідно до довідки від 20.08.2024 відповідач з 29.09.2021 є власником поточного рахунку у гривні, який відкритий до заяви № 883066 з номером кредитного договору № 002/11814457-SP від 29.09.2021 року, відкритого в АТ «Таскомбанк».

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитом станом на 22.08.2024 становить 81460,01 грн., зокрема заборгованість по тілу кредиту - 48634,28 грн., заборгованість за процентами - 32825,73 грн.

Факт користування відповідачем грошовими коштами підтверджується також випискою по особовому рахунку за період з 29.09.2021 по 23.08.2024.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, на підтвердження погодження умов договору з відповідачем АТ «Таскомбанк» надав до матеріалів позовної заяви витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських послуг, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», тарифи за продуктом та витяг зі статуту.

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції апелянт посилається на те, що підписуючи заяву № 883066 ОСОБА_1 засвідчила, що приєдналась до Публічної пропозиції в цілому, а відтак погодилась з умовами, що викладені у ній, зокрема щодо нарахування відсотків за договором.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як вже за зазначалося, 28.09.2021 між позивачем та відповідачем було підписано заяву № 883066 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank».

У цій заяві-анкеті № 883066 ОСОБА_1 зазначила, що приєднується до Публічної пропозиції в цілому.

Згідно п. 1.2.3. Заяви-анкети № 883066, ОСОБА_1 просила надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в тарифах та складає 100 000 грн., з урахуванням умов визначених в Публічній пропозиції.

Однак, як вбачається, ані Публічна пропозиція, ані Тарифи не містять підпису позичальника.

Доводи апелянта про те, що Публічна пропозиція є загальнодоступною та розміщена офіційному сайті позивача, а підписавши заяву-анкету відповідач погодилась із умовами, визначеними в ній, зокрема щодо нарахування відсотків за договором, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Дійсно, як вбачається зі змісту Заяви-анкети № 883066, ОСОБА_1 визнала, що при здійсненні між нею та банком подальшої взаємодії через мобільний додаток, всі правочини можуть вчинятися нею з використанням удосконаленого електронного підпису, що створюється відповідно до умов договору. Для створення удосконаленого електронного підпису відповідач засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним відкритим йому ключем. Підтвердила, що створений удосконалений

Так, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, як визначено у п. 2 Заяви-анкети № 883066, відповідач перед підписанням цієї заяви-анкети ознайомилася з публічною пропозицією разом з додатками, в т.ч., але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті банку та лендинговій сторінці, посилання на примірник якої, разом з додатками отримано в мобільному додатку «Sportbank», і з якою вона повністю згодна, зміст зрозумілий, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватися. В цьому випадку, датою відправлення Публічної пропозиції вважається дата, з якої в мобільному додатку стає доступним текст Публічної пропозиції.

Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ту редакцію Публічної пропозиції, яка наявна в матеріалах справи розуміла відповідачка, ознайомилась та погодилась з нею, підписуючи заяву про приєднання.

Так, у суду відсутні підстави не погодитись з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження ознайомлення відповідачки з публічною пропозицією та тарифами, як це передбачено у п. 2 Заяви-анкети № 883066, зокрема підтвердження наявності у відповідачки електронного кабінету «Sportbank», направлення та доставки до такого електронного кабінету документів, які слугують умовою укладення договору або підтвердження отримання посилання на такі документи для ознайомлення відповідачем.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме цю Публічну пропозицію та Тарифи за карткою «Sportbank» розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи Заяву-анкету № 883066, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, пені і комісії, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Натомість, підписана відповідачкою заява-анкета, окрім анкетних даних ОСОБА_1 та загальних положень щодо укладення договору, не містить жодних даних про умови кредитування, зокрема щодо розміру процентів, пені та комісії.

Отже, виходячи з вищенаведеного, у даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин, зокрема в частині нарахування відсотків за договором, правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічна пропозиція, що розміщена на офіційному сайті позивача могла неодноразово змінюватися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Публічну пропозицію у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, а не ту, яка була надані відповідачці для ознайомлення перед укладення договору приєднання.

Аналогічна позиція викладена й у постанові Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, де вказано, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зважаючи на викладене, колегією суддів відхиляються доводи апелянта, які зводяться до того, що Публічна пропозиція є загальнодоступною та розміщена на офіційному сайті позивача, а відтак відповідачка мала можливість ознайомитися з нею, оскільки загальнодоступність публічної пропозиції, яка врегульовує порядок надання банківських послуг, не вказує на те, що саме з таким документом було ознайомлено відповідачку, враховуючи, що при укладенні договору про надання банківських послуг саме на банк покладається обов`язок щодо доведення до іншої сторони всіх істотних умов договору та отримання від відповідача підтвердження щодо ознайомлення з такими документами у належний спосіб.

Враховуючи викладене, колегія судів дійшла до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучену до матеріалів справи Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», а також Наповнення, тарифи та умови обслуговування розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, а тому суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», подану від його імені та в його інтересах адвокатом Гуртовою Катериною Вікторівною - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова