Справа № 759/6436/24
Провадження № 2/522/1270/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Запольської А.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Бондаря А.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

інші учасники в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Святошинська районна адміністрація м. Києва в особі органу опіки та піклування, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування та Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2024 позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації та Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що навесні 2021 року ОСОБА_1 познайомився з ОСОБА_2 в м. Одеса. Восени 2021 року відповідачка переїхала до позивача і сторони фактично почали проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Святошинським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після народження сина відносини у сторін почали погіршуватися, позивач зрозумів, що він про відповідачку зовсім нічого не знає. Після розмови, відповідачка на початку 2024 року зібрала свої речі та виїхала з квартири позивача у невідомому напрямку, залишивши їхнього сина на позивача.

15.02.2024 відповідачка надала нотаріально посвідчену заяву про те, що вона повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, на підставі прийнятого нею рішення, повідомляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 та визнає позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав. Підпис на заяві засвідчений Габрієль Л.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.02.2024 за реєстровим № 279.

На даний час позивач як батько самостійно опікується здоров`ям, духовним та моральним вихованням, навчанням сина. Позивач самостійно забезпечує сина всім необхідним для комфортного життя. Натомість відповідач посильної участі у вихованні сина не приймає та матеріально не допомагає в утриманні.

Натомість відповідач з лютого 2024 року, практично жодного разу не цікавилась життям сина, не відвідувала його за місцем проживання, не просила позивача організувати зустріч з дитиною, не надавала жодної матеріальної допомоги, не цікавилась життям сина, і взагалі самоусунулась з життя дитини.

Відповідач є матір`ю і повинна виконувати всі покладені на неї обов`язки, в тому числі щодо утримання свого сина. Позивач вважає, що дохід відповідачки буде достатній для сплати аліментів виходячи із частки від її заробітку в розмірі частини від доходу або заробітку. Факт свідомого ухилення відповідачки від батьківського обов`язку підтверджується її заявою, у зв`язку з чим позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

04.04.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва матеріали справи передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

29.04.2024 справа № 759/6436/24 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та протоколом автоматизованого розподілу матеріали справи передано головуючому судді Павлик І.А.

08.05.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

22.05.2024 від представника Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшли пояснення, згідно яких відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що Служба у справах дітей Одеської міської ради не є органом опіки та піклування та не має повноважень щодо надання відповідного висновку у справі, просять суд ухвалити судове рішення за результатами розгляду справи № 759/6436/24 на власний розсуд, враховуючи найкращі інтереси дитини, а розгляд справи проводити без участі представника Служби у справах дітей Одеської міської ради.

16.09.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме, довідку ТОВ «Заклад дошкільної освіти «Родинний», згідно якої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує заклад дошкільної освіти «Родинний» за адресою: Київська обл., Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 74-В, оф. 299. Дитину до закладу приводить і забирає батько. Матеріально-економічне становище родини задовільне, дитина охайна і добре одягнена.

01.10.2024 ухвалою суду замінено неналежних третіх осіб у справі - Службу у справах дітей Одеської міської ради на належну - Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 134) та Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації на належну - Святошинську районну адміністрацію м. Києва в особі органу опіки та піклування (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9).

27.11.2024 від представника Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації надійшов лист, згідно якого у зв`язку із проживанням гр. ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 просять залучити до участі у справі № 759/6436/24 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Службу у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08136, Київська обл. Бучанський р-н. с. Крюківщина, вул. Балукова, 10).

27.11.2024 від представника позивача надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а саме - Службу у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08132, Київська обл., Бучанський р-н., м. Вишневе, вул. Святошинська, 29), оскільки наразі позивач з сином проживать за адресою: АДРЕСА_2 , яку ухвалою суду від 28.11.2024 задоволено. Залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а саме - Службу у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08132, Київська обл., Бучанський р-н., м. Вишневе, вул. Святошинська, 29).

09.12.2024 від Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист, згідно якого у зв`язку із проживанням гр. ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 просять залучити до участі у справі № 759/6436/24 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Службу у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08136, Київська обл.. Бучанський р-н.. с. Крюківщина, вул. Балукова, 10).

04.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті

04.04.2025 та 11.04.2025 від Служби у справах дітей та сім`ї Бучанського району Київської області Вишневої міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі та долучення висновку від 04.04.2025 № 3/02-1220 про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.04.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.05.2025 у судовому засіданні відповідачка зазначила, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення.

04.06.2025 від Святошинського районного суду м. Києва надійшов лист про направлення пояснень третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації за належністю до Приморського районного суду м. Одеси.

10.06.2025 від Служби у справах дітей та сім`ї Бучанського району Київської області Вишневої міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши доводи та заперечення сторін, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Святошинським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2

15.02.2024 відповідачка надала нотаріально посвідчену заяву згідно якої вона повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, на підставі прийнятого нею рішення, повідомляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 та визнає позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав. Підпис на заяві засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є., 15.02.2024 за реєстровим № 279.

Стаття 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначає, що батьки зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

В рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказував, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю (рішення у справі «Гнахоре проти Франції»). З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року вказував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року пункт 86). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства», пункт 87).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 позивач посилався, зокрема, на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує необхідного утримання дитини та не цікавиться питаннями його освіти та здоров`я.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку від 04.04.2025 № 3/02-1220 Служби у справах дітей та сім`ї Бучанського району Київської області Вишневої міської ради є недоцільним позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному висновку зазначено, що згідно довідки про доходи від 19.02.2025 № 142, виданої управлінням освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 працює у гімназії № 73 (форма працевлаштування основна), загальна сума доходу за період з серпня 2024 року по січень 2025 року становить 35 090,17 грн. В характеристиці від 18.02.2025 № 01-20/56, виданій директором гімназії № 73 Шевченківського району м. Києва, зазначається, що ОСОБА_1 з 2018 року працює в закладі освіти на посаді керівника гуртка з карате. За час роботи зарекомендував себе, як фаховий, відповідальний педагог, дисциплінований, сумлінний та ініціативний, охоче бере участь у загальноосвітніх заходах, підтримує атмосферу взаємоповаги та співпраці серед колективу, має авторитет серед учнів, батьків та колег. Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця станом 10.01.2025 ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю (вид діяльності інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, освіта у сфері спорту та відпочинку, діяльність спортивних клубів, інша діяльність у сфері спорту, організування інших видів відпочинку та розваг). Обсяг його доходу за звітний (податковий) період становить 946 700,00 грн.

Працівники Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради 07.02.2025 обстежили умови проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обстеженя було встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком - ОСОБА_1 в орендованій двокімнатній квартирі. Умови проживання задовільні, чисто, охайно. Квартира облаштована меблями та побутовою технікою. У дитина є окрема кімната облаштована меблями, є сезонний одяг, розвиваючі книги, іграшки. Створені умови для проживання та виховання дитини.

Фахівцем Центру надання соціальних послуг Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 07.02.2025 складено висновок оцінки потреб сім?ї, в якому зазначено, що за результатами оцінювання потреб з?ясовано, що в сім?ї ОСОБА_1 наявні ознаки складних життєвих обставин. Вплив складних життєвих обставин на стан задоволення потреб дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовільний. Батько здатний задовольняти потреби дитини.

Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та зі слів батька фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти «Родинний» згідно довідки від 09.02.2024 вих. № б/н, виданої директором закладу. Дитину до закладу приводить і забирає батько, дитина охайна і добре одягнена. Оплату за відвідування закладу дошкільної освіти здійснює батько.

Декларація про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лікарями КНП «Вишнівська міська лікарня» згідно листа від 21.01.2025 № 47 відсутня.

Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно листа заступника голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 21.02.2025 № 01-11/452/2 вих, під час відвідування потрапити до квартири, де зареєстрована ОСОБА_2 , не вдалося. Матері було залишено повідомлення звернутися до відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

ОСОБА_1 не надав органу опіки та піклування Вишневої міської ради документів, які свідчать, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання своїх обов?язків щодо виховання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не обґрунтував мету, яку він прагне досягнути позбавленням батьківських прав і яким чином позбавлення батьківських прав матері змінить існуючу ситуацію і сприятиме захисту інтересів дитини.

У відповідності до п.л. 15,16,17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

Батько - ОСОБА_1 не надав підтверджень винної поведінки матері дитини щодо невиконання батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку особи, яку хочуть позбавити батьківських прав, на краще неможливо, і лише за наявності вини в цих діях. Ухилення від виховання батьківських обов?язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

Позбавлення батьківських прав несе в собі негативний вплив на свідомість дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Розірвання сімейних зв?язків означає позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Оскільки батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків матері і дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Сімейним кодексом України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини», «Положенням про Комісію з питань захисту прав дитини» при Виконавчому комітеті Вишневої міської ради, проаналізувавши матеріали доцільності/недоцільності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи обставини, які мають істотне значення, з метою захисту прав і законних інтересів дитини, Комісія, встановивши відсутність фактів злісного нехтування ОСОБА_2 , батьківськими обов?язками щодо сина на теперішній час, вважає недоцільним позбавляти матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 20.03.2025 (протокол № 4) орган опіки та піклування (Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області) на теперішній час вважає за недоцільне позбавлення матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд у постанові від 27 червня 2023 року у справі № 486/341/22 зазначив, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази винної поведінки відповідача, як матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, які б свідчили про її умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нездійснення матеріального забезпечення дитини матір?ю, не може свідчити про свідоме ухилення нею від виконання батьківських обов`язків.

Надавши належну правову оцінку вищенаведеному висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд погоджується з ним.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 жодним чином не опікується та не відвідує дитину, не турбується про матеріальне, моральне та фізичне виховання, питаннями освіти та здоров`я не цікавиться, матеріально не утримує, не є належним доказом її свідомого навмисного ухилення від виконання батьківських обов`язків, і необхідності застосування крайнього заходу.

Крім того, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та просила у задоволенні позову відмовити. Зазначала, що дитина проживає разом із нею і вона повністю нею опікується, а нотаріальну заяву про погодження з позбавленням її батьківських прав вона написала на прохання батька дитини ОСОБА_1 .

За таких обставин, на переконання суду, підстави, передбачені частиною другою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.

Також суд враховує, що позивач є призовного віку, який є військовозобов`язаним, тому враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, суд повинен з`ясувати наявність можливих зловживань в напрямку підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби, передбачених чинним законодавством України.

Так, приписами ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що військовозобов`язані чоловіки, які мають дитину віком до 18 років, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації якщо другий з батьків такої дитини позбавлений батьківських прав.

Отже, позбавлення батьком матері батьківських прав щодо дитини віком до 18 років корелюється із формулюванням передбачених чинним законодавством України підстав для звільнення з військової служби або надання відстрочки від військової служби.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов?язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов?язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

Враховучи наведене, у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Святошинська районна адміністрація м. Києва в особі органу опіки та піклування, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування та Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом десяти днів.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 30.06.2025.