У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Букіна О.М., перевіривши виконання вимог статей 175, 177, 184, 185 ЦПК України в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду зі скаргою у порядку ст.447 ЦПК України та просять:

- визнати протиправною бездіяльність Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо не зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку із закінченням виконавчого провадження по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1936 виданого Солом`янським районним судом м. Києва 23.07.2002 року.;

-зобов`язати Солом`янський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна.

Як вбачається зі змісту поданої скарги, на виконанні державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1936 виданого Солом`янським районним судом м. Києва 23.07.2002 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП УЖГ Солом"янського району м.Києва боргу у розмірі 2188, 57 грн.

28.03.3006 вказане вище рішення суду було виконано у повному обсязі та 28.06.2006 держвиконавцем на підставі п.8 ст.37 ЗУ " Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Проте, під час закриття виконавчого провадження, держвиконавцем не було скасовано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 від 25.09.2002.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила скасувати вказаний арешт в порядку оскарження дій ВДВС , як сторона виконавчого провадження.

У той же час вбачається, що ОСОБА_1 не був стороною у справі з примусового виконання рішення Солом"янського районного суду м.Києва №2-1936, проте є співвласником квартири АДРЕСА_1 , арешт на частку якого міститься у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У зв"язку з чим, заявник ОСОБА_1 просить зняти арешт з вказаної вище квартири, як її співвласник, у порядку оскарження дій ВДВС, визначених ст.430 ЦПК України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні, зміст заявлених вимог не містить спору про право чи його оспорення , що узгоджується з вимогами розділу VII ЦПК України.

У той же час, з матеріалів поданої скарги вбачається, що скаржник ОСОБА_1 , не є боржником у виконавчому провадженні, зміст заявлених вимог містить спір про право чи його оспорення, а тому законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту поновлення порушених прав.

Вказане узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 904/51/19, від 24.06.2021 у справі № 127/11276/20 , постанови ВСУ від 11.03.2024.

Таким чином, виходячи зі змісту скарги та обставин викладених в її обгрунтування вбачається, що заявлені вимоги скаржників фактично містять різний спосіб поновлення порушених прав кожного із скаржників, що унеможливлює їх розгляд в одному провадженні.

З урахуванням наведеного вище, скаржники мають повно викласти обставини справи кожен окремо та визначитися зі способом захисту порушених прав.

Відповідно до цього обґрунтувати заявлені вимоги та визначитися з належними сторонами у справі, виходячи з обраного способу поновлення порушених прав.

Зважаючи на зазначені недоліки скарги, її необхідно залишити без руху, а скаржникам надати строк для їх усунення.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись положеннями ст. ст. 175-177, 185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ), залишити без руху.

Встановити скаржникам 10-денний строк з дня отримання копії ухвали про залишення скарги без руху для усунення недоліків.

Роз`яснити скаржникам, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну скарга вважатиметься неподаною та буде їм повернута.Копію цієї ухвали направити скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Букіна