ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/0612/92/11
Провадження по справі № 6/281/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Данчука В. В.,

за участю секретаря Миколайчук Н. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року заявник звернулася до суду з указаною заявою, в якій просить визнати виконавчий лист № 2/0612/92/11 від 09.12.2011 року виданий Лугинським районним судом Житомирської області в частині стягнення з ОСОБА_1 боргу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначає, що 25 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0. На виконання зазначених положень договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0/п від 25 вересня 2007 року. Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року по справі № 646/4330/14-ц, яке набрало законної сили, договір поруки № 0/п визнано припиненим. 17.01.2023 року ОСОБА_2 самостійно погасив останні 27368,42 грн. з усієї суми, визначеної судовим рішенням і вона отримала постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2023 року. Проте згідно постанови про перевірку виконавчого провадження №6012194 29 листопада 2024 року постанова №60121940 від 22.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження скасована, хоча вона мала підстави вважати, що згідно рішення Апеляційного суду Харківської області про припинення договору поруки цього не має статися. 16.12.2024 року вона звернулася до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням закрити остаточно щодо неї провадження №60121940 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року, який припинив договір поруки. Відповіді не отримала.

Учасники справи та заінтересовані особи про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, до суду не з`явилися без повідомлення причин.

Представник АТ «УкрСиббанк» через систему «Електронний суд» на адресу суду надіслав письмові пояснення, в яких зазначає, що визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню, може застосовуватися лише у тих випадках, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом, зокрема у разі добровільного виконання рішення боржником поза виконавчим провадженням. Ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає, що виконавчий документ визнається таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, зокрема і з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Обставини (припинення поруки в майбутньому), з якими заявник пов`язує наявність підстав для задоволення заяви не ототожнюються з підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у розумінні ст.432 ЦПК України. Припинення поруки в майбутньому (з 2015 року) не скасовує попереднього рішення суду (винесеного у 2011 р.). Рішення суду про стягнення з поручителя набрало законної сили до моменту, коли порука була припинена. Тобто, зобов`язання на момент винесення рішення існувало і було чинним. Заявником не доведено помилковість видачі виконавчого листа.

Заявник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» на адресу суду надіслала заперечення на письмові пояснення, в яких зазначила, що згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 4 лютого 2015 року договір поруки припинено, внаслідок чого її обов`язок як боржника припинився. Це є належним доказом для того, щоб визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 12000 доларів США з строком погашення не пізніше 25.09.2017 року.

В забезпечення виконань зобов`язань за кредитним договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0/п від 25 вересня 2007 року.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області, у справі №2/0612/92/11 від 21.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 76719,57 грн., що еквівалентна 9657,67 доларів США.

Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року по справі № 646/4330/14-ц договір поруки № 0/п, укладений 25 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 визнано припиненим.

Відповідно до вимог абз.1 ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Оскільки договір поруки № 0/п, укладений 25 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року по справі № 646/4330/14-ц визнано припиненим, то суд вважає, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Виконавчий лист №2/0612/92/11 виданий Лугинським районним судом Житомирської області 09.12.2011 року визнати таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Данчук