ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/1626/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ПрАТ «Харківенергозбут» Крукової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2024 року в складі судді Аркатової К.В. по справі № 953/16679/20 за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцової Тетяни Миколаївни в межах виконавчих проваджень № 76651376, № 76651346,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцової Тетяни Миколаївни в межах виконавчих проваджень № 76651376, № 76651346.

Скарга мотивована тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість, що утворилась за адресою: м. Харків, вул. Толстого, 7, за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість, що утворилась за адресою: м. Харків, вул. Толстого, 7 за період з 20 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом); вирішено питання щодо судових витрат.

28 листопада 2024 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцовою Т.М. відкрито виконавчі провадження № 76651376, № 76651346.

У постановах про відкриття виконавчих проваджень зазначено суми стягнення: з ОСОБА_1 9849,84 грн, з ОСОБА_2 152 118,89 грн, тоді як в резолютивній частині рішення суду та виконавчих документах ці суми не вказані. Права встановлювати розмір заборгованості державний виконавець не має. Розрахунки стягувача не можуть бути підставою для врахування державним виконавцем при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження. В ухваленні додаткового рішення та в роз`ясненні судового рішення ухвалами суду від 23 січня 2024 року та 24 квітня 2024 року відмовлено.

Просили визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцової Т.М. щодо зазначення у постановах про відкриття виконавчих проваджень №№ 76651376, 76651346 невідповідних даних до резолютивної частини виконавчого листа № 953/16679/20; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 76651376 та постанову про відкриття виконавчого провадження № 76651346.

18 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» ПрАТ «Харківенергозбут» подало пояснення, в яких просило відмовити у задоволенні скарги. Вказало, що судове рішення є обов`язковим, та його виконання є складовою права на справедливий суд. При подачі позову ним надано докази наявності заборгованості, зокрема, довідку-розрахунок суми заборгованості за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року в розмірі 163 910,73 грн. На виконання рішення суду товариством також надано до відділу ДВС довідки-розрахунки щодо заборгованості боржників. Виконавчі документи у справі відповідають вимогам закону, у державного виконавця не було підстав для їх повернення стягувачу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що суд не вбачає неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчих проваджень № 76651376 та № 76651346. Виконавчі документи відповідають вимогам закону, підстав для їх повернення стягувачу не було.

На вказане судове рішення 02 січня 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подали апеляційну скаргу, в якій просили ухвалу суду скасувати та задовольнити їх скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ними оскаржені дії державного виконавця не щодо відкриття виконавчих проваджень, а щодо внесення до постанов про відкриття виконавчих проваджень даних, які відсутні у виконавчих листах і містяться лише у розрахунках заборгованості стягувача. У постановах про відкриття виконавчих проваджень має бути зазначена саме резолютивна частина рішення суду, вказана у виконавчих листах, та вже в межах відкритого виконавчого провадження виконавець має право звертатись до суду за роз`ясненням рішення або встановлення способу чи порядку його виконання.

30 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ПрАТ «Харківенергозбут» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Відзив мотивовано тим, що обов`язковість виконання судового рішення є складовою права кожного на судовий захист. Товариством при подачі до суду позовної заяви як доказ існування заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою відповідачів за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року у розмірі 163 910,73 грн було надано довідку-розрахунок. У мотивувальній частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року зазначено, що за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року за вказаною адресою згідно переданих показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 163 910,73 грн. Отже, саме ця сума заборгованості та саме за цей період була предметом розгляду справи № 953/16679/20. Товариством на виконання рішення суду надано до Відділу довідку розрахунок щодо заборгованості, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року, яка складає 163 910,73 грн, та за період з 20 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року, яка складає 9 849,84 грн. Виконавчі документи у справі № 953/16679/20 відповідають вимогам закону, та у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, скаржника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, представника стягувача ПрАТ «Харківенергозбут» Крукову Н.Ю., яка проти скарги заперечувала, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року у справі № 953/16679/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість, що утворилась за адресою: м. Харків, вул. Толстого, 7, за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість, що утворилась за адресою: м. Харків, вул. Толстого, 7 за період з 20 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом); вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2024 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення по справі № 953/16679/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 5-6).

В ухвалі суду зазначено, що суд при ухваленні рішення акцентував увагу, що не має технічної можливості здійснити розрахунки заборгованості за вказані у позовній заяві періоди, тому задовольнив позов частково. Станом на теперішній час у суду також відсутні технічні можливості та процесуальна правомочність здійснити розрахунки сум заборгованості відповідачів перед позивачем. Крім того, позивач не звертався до суду до закінчення розгляду справи по суті з відповідним клопотанням про витребування необхідних розрахунків, з мотивів наявності можливості в подальшому виконати рішення суду шляхом звернення стягнення на вказані кошти. Отже, оскільки зазначене питання про визначення конкретної суми заборгованості відповідачів перед позивачем було предметом розгляду, що відображено у мотивувальній частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року, підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

22 квітня 2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про роз`яснення судового рішення від 06 березня 2023 року у справі № 953/16679/20. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача про роз`яснення рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року відмовлено (а.с. 7-8).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2024 року прийнято відмову ОСОБА_2 від апеляційної скарги, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито.

31 травня 2024 року на виконання зазначеного рішення суду видано два виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_1 та щодо боржниці ОСОБА_2 (а.с. 9, 10).

05 листопада 2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» до Дзержинського відділу ДВС у місті Харкові Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслані заяви про примусове виконання виконавчих листів Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2024 року по справі № 953/16679/20 (а.с. 125-126).

У заявах про відкриття виконавчого провадження стягувачем вказано, що з ОСОБА_2 , з урахуванням часткової оплати станом на 05 листопада 2024 року, підлягає стягненню заборгованість в розмірі 152 118,89 грн, а з ОСОБА_1 9849,84 грн.

Також ПрАТ «Харківенергозбут» на виконання рішення суду надано до відділу ДВС довідку розрахунок щодо заборгованості, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року, яка складає 163 910,73 грн, та довідку розрахунок щодо заборгованості, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 20 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року, яка складає 9849,84 грн (а.с. 52, 79, 177, 178).

Постановами державного виконавця Дзержинського відділу ДВС у місті Харкові Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцової Т.М. про відкриття виконавчого провадження від 28 листопада 2024 року відкриті виконавчі провадження №№ 76651376, 76651346 з примусового виконання виконавчих листів у справі № 953/16679/20, а саме: щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 9849,84 грн, з ОСОБА_2 в розмірі 152 118,89 грн (а.с. 11, 12).

Того ж дня прийняті постанови про арешт коштів боржників, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 40, 41, 45, 82, 89, 94).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналіз змісту частини 1 статті 447 ЦПК України свідчить про те, що підставою для звернення сторони виконавчого провадження до суду зі скаргою є порушення її прав чи свобод внаслідок рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Таким чином, звертаючись до суду зі скаргою, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати порушення її прав та свобод із посиланням на конкретні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (інших посадових осіб) та вказати, у чому саме полягає таке порушення.

За положеннями пунктів 1, 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За вимогами пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР) стягувача - фізичної особи (за наявності); спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції визначено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із пунктом 7 розділу І Інструкції постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що до повноважень державного виконавця не входить обов`язок перевіряти достовірність відомостей, що вказані у виконавчому документі та у заяві про примусове виконання рішення суду.

Як свідчать матеріали справи, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року у справі № 953/16679/20 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості є чинним, не скасовано. ОСОБА_2 подавала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, однак звернулась із заявою про відмову від неї, на підставі чого апеляційне провадження у справі закрито ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2024 року. Отже, рішення суду про стягнення заборгованості є обов`язковим, та його виконання є складовою права на справедливий суд.

Рішенням суду передбачено стягнення з відповідачів заборгованості за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

ПрАТ «Харківенергозбут» на виконання рішення суду надало до відділу ДВС довідку розрахунок щодо заборгованості, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року, яка складає 163 910,73 грн, та довідку розрахунок щодо заборгованості за цією адресою за період з 20 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року, яка складає 9849,84 грн. Вказані довідки ґрунтуються на показаннях розрахункового засобу комерційного обліку (а.с. 52, 79, 177, 178).

У заявах про відкриття виконавчого провадження стягувачем вказано, що з ОСОБА_2 , з урахуванням часткової оплати станом на 05 листопада 2024 року, підлягає стягненню заборгованість в розмірі 152 118,89 грн, а з ОСОБА_1 9849,84 грн.

На підставі вказаних відомостей, що містяться у заявах про відкриття виконавчого провадження і довідках-розрахунках, державним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 152 118,89 грн, а з ОСОБА_1 9849,84 грн.

Доказів на спростування вказаного розміру заборгованості боржниками не надано.

З огляду на те, що боржники не оскаржили рішення суду та не спростовують наявність у них заборгованості у вищевказаному розмірі, доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що зазначенням у постановах про відкриття виконавчого провадження сум заборгованості, які не визначені судом у резолютивній частині судового рішення, порушуються їхні права, є безпідставними.

Отже, оскільки оскаржувані постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень за формою, змістом та реквізитами відповідають вимогам Інструкції та Закону України «Про виконавче провадження» та не порушують права боржників, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01 липня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова