У Х В А Л А

19.06.2025 Справа №607/13908/13-ц Провадження №6/607/115/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря с/з Романів К. Ю.

учасників справи:

представника заявника ОСОБА_1

представника стягувача Грицика А. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в даній справі є два виконавчі документи, а саме, виконавчий лист № 607/13908/13-ц від 05.11.2013, виданий 27 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області та ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.10.2024, якою затверджено мирову угоду, а тому подвійне виконання одного й того самого рішення суду в одній справі є неприпустимим, відтак просить задовольнити вказану заяву та визнати виконавчий лист № 607/13908/13-ц від 05.11.2013, виданий 27 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та подав заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо визнання виконавчого листа № 607/13908/13-ц від 05.11.2013, виданого 27 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню, з наведених у заяві ОСОБА_2 обставин.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2013 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 197 504 593,91 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.

На виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2013 року, 27 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист № 607/13908/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 197 504 593,91 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.

02.10.2024 на адресу приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Р.В. надійшла мирова угода, укладена сторонами в процесі примусового виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2024 року у справі № 607/13908/13-ц постановлено прийняти та затвердити мирову угоду, укладену між Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та громадянкою України ОСОБА_2 , що є сторонами виконавчого провадження № 75461793, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Руслана Вікторовича щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом 27.05.2016 по справі № 607/13908/13-ц, на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2013, згідно умов якої сторони домовились про порядок (спосіб) її врегулювання у процесі виконання рішення по справі № 607/13908/13-ц.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до частини 1, 2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі N 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі N 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У вказаній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з врахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як встановлено судом, в даній справі є два виконавчі документи, а саме, виконавчий лист № 607/13908/13-ц від 05.11.2013, виданий 27 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області та ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.10.2024, якою прийнято та затверджено мирову угоду, укладену між Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та громадянкою України ОСОБА_2 , що є сторонами виконавчого провадження № 75461793, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Руслана Вікторовича щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом 27.05.2016 по справі № 607/13908/13-ц, на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2013.

За вказаних обставин, оскільки за кожним рішенням суд, який його постановив, видає один виконавчий лист, а подвійне виконання одного й того самого рішення суду є неможливим, враховуючи права боржника від подвійного стягнення, виходячи із конкретних обставин справи та дотримуючись балансу інтересів обох сторін правовідносин, беручи до уваги, що стягувач не заперечує щодо задоволення заяви, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 261, 352-354, 432 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Визнати виконавчий лист № 607/13908/13-ц від 05.11.2013, виданий 27 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 23 червня 2025 року.

Головуючий суддя О. М. Вийванко