Справа № 685/206/25
Провадження № 2/685/183/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Теофіполь

справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 04.02.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №6992184. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті відповідача, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний через сайт сайті https://miloan.ua/ та/або відповідний мобільний додаток та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору №6992184 від 04.02.2024 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Таким чином, ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит №6992184 від 04.02.2024 (далі кредитний договір) з ТОВ «Мілоан», відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000 грн, шляхом перерахунку на рахунок (реквізити платіжної картки НОМЕР_1 ), строком на 360 днів (до 29.01.2025). Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язана повернути наданий їй кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту. Однак, ОСОБА_1 не виконала належним чином кредитні зобов`язання щодо повернення наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та одноразової комісії, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 23108,34 грн, з яких: 9484,21 грн тіло кредиту, 11544,13 грн заборгованість за відсотками, 2080 грн комісія за надання кредиту. 28.08.2024 між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №28082024/2 відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до боржників зазначених у Реєстрі, зокрема і до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №6992184 від 04.02.2024 р.

Крім того, 18.06.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79377879 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав ОСОБА_1 позику у розмірі 4000 грн, шляхом перерахунку на рахунок (реквізити платіжної картки НОМЕР_1 ), на власні потреби на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит у погоджений умовами договору строк (30 днів) та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1,50% в день. У випадку невиконання позичальником умов договору, позичальник зобов`язаний сплатити пеню, яка нараховується у розмірі 2,70% в день (п.1.3 договору позики). Відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором позики №79377879 від 18.06.2024 щодо сплати суми кредиту, відсотків та пені не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 13792 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 1800 грн заборгованість за відсотками, 7992 грн пеня. 14.06.2021 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21. 28.07.2021 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21. 13.06.2022 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/21. 28.10.2024 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №42 до договору факторингу №14/06/21. Відповідно до умов договору факторингу та зазначених додаткових угод до нього позивач набув право грошової вимоги відповідача за договором позики №79377879 від 18.06.2024. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки 36900,34 грн заборгованості, з яких : 23108,34 грн заборгованість за договором про споживчий кредит №6992184 від 04.02.2024, 13792 грн заборгованість за договором позики №79377879 від 18.06.2024, а також 3028 грн судового збору.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилася, до суду повернувся поштовий конверти із судовою повісткою надісланий відповідачці на її поштову адресу, яка була зазначена нею у клопотанні про розгляд справи у загальному порядку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, ухвала про призначення справи до розгляду 13.05.2025 надіслана відповідачці до її електронної скриньки, зазначеної у тому ж клопотанні. Відповідачка про причину неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала. До початку розгляду справи відповідач подала клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки кредитних договорів №6992184 від 04.02.2024 та №79377879 від 18.06.2024 вона не укладала і відповідно кредитних коштів не отримувала, позивач не надав доказів перерахування їй коштів згідно кредитних договорів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №6992184 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 910599, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав відповідачці кредит у розмірі 10000 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок відповідача (реквізити), з метою задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит у погоджений умовами договору строк (360 дні) та сплатити проценти за користування кредитом, у розмірі 0,73% в день (п.1.5 договору), реальна річна ставка 320% річних (п.1.5.2 договору). Відповідно до п.1.5.1 відповідач зобов`язана сплатити комісію за надання кредитних коштів у розмірі 2496 грн, яка нараховується заставкою 25% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до платіжного доручення 1.02.2024 відповідачу на її платіжну картку НОМЕР_1 перераховано позивачем 10000 грн кредитних коштів згідно договору 6992184. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, ОСОБА_1 не виконала належним чином кредитні зобов`язання щодо повернення наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та одноразової комісії, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 23108,34 грн, з яких: 9484,21 грн тіло кредиту, 11544,13 грн заборгованість за відсотками, 2080 грн комісія за надання кредиту. 28.08.2024 між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №28082024/2 відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до боржників зазначених у Реєстрі, зокрема і до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №6992184 від 04.02.2024 р. Договір факторингу оплачено 30.08.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №418 від 30.08.2024.

Крім того, 18.06.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79377879 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 67375, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав ОСОБА_1 позику у розмірі 4000 грн, шляхом перерахунку на рахунок (реквізити платіжної картки НОМЕР_1 ), на власні потреби на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит у погоджений умовами договору строк (30 днів) та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1,50% в день. У випадку невиконання позичальником умов договору, позичальник зобов`язаний сплатити пеню, яка нараховується у розмірі 2,70% в день (п.2 Договору). Кредитні кошти в сумі 4000 грн відповідачу перераховано 18.06.2024 на її картковий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 12.05.2025. 14.06.2021 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21. 28.07.2021 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21. 13.06.2022 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/21. 28.10.2024 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №42 до договору факторингу №14/06/21. 31 жовтня 2024 вказана додаткова угода оплачена позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією №508 . Відповідно до умов договору факторингу та зазначених додаткових угод до нього, позивач набув право грошової вимоги відповідача за договором позики №79377879 в розмірі13792 грн, з яких 4 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1800 грн заборгованість за відсотками та 7992 грн заборгованість за пенею . Позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки 36900,34 грн заборгованості, з яких : 23108,34 грн заборгованість за договором про споживчий кредит №6992184 від 04.02.2024, 13792 грн заборгованість за договором позики №79377879 від 18.06.2024, а також 3028 грн судового збору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відповідач не надала суду доказів того, що кредитна картка НОМЕР_1 на яку були перераховані кредитні кошти в сумі 10000 грн та 4000 грн належить не їй та не надала суду доказів, що це не вона підписувала договір про споживчий кредит №6992184 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 910599 та договір позики №79377879 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 67375, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 23108,34 грн заборгованість за договором про споживчий кредит №6992184 від 04.02.2024, 5800 грн заборгованість за договором позики №79377879 від 18.06.2024.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені (штрафів), то суд зазначає наступне:

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення за договором №79377879 від 18.06.2024 7992 грн пені (штрафу) - необхідно відмовити.

На підставі п. 3 ч. 2 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат проводиться пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу задоволено позов в розмірі 76,34% позовних вимог, то судовий збір необхідно стягнути в розмірі 2311,58 грн (3028 грн х 76,34%).

Керуючись ст.525,526,530, 1050 ЦК України, ст.12, 81, 89 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , р/р НОМЕР_3 ) 28908, 34 грн (двадцять вісім тисяч дев`ятсот вісім грн.) 34 коп в тому числі: 23108,34 грн заборгованість за договором про споживчий кредит №6992184 від 04.02.2024, 5800 грн заборгованість за договором позики №79377879 від 18.06.2024 , а також 2311,58 грн судового збору.

В частині позовних вимог щодо стягнення 7992 грн неустойки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча