Єдиний унікальний номер №943/2242/24
Провадження № 2/943/321/2025
У Х В А Л А

судового засідання

01 липня 2025 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представників

позивачки Нечвидної М.М. Балицького О.П., Шульженка Д.Ю.

представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідачки Кулеби В.М.

відповідачки ОСОБА_3

представника співвідповідачки Лемик Р.Я.

співвідповідачки Кравцової Г.Б.

третьої особи Антонишина В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в особі представника адвоката МИЦИКА Олега Володимировича та ОСОБА_5 в особі представника адвоката КАЧОРА Степана Богдановича до ОСОБА_6 , співвідповідача ОСОБА_7 , третьої особи ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі продажу нерухомості недійсними,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Буського районного суду Львівської області перебуває справа за означеним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_9 , адвокат Балицький Олександр Петрович подав заяву про забезпечення позову. Мотивує тим, що позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року - у справі №943/2242/24, відмовлено у задоволенні такої заяви. Представник повторно звертається з даною заявою, для вирішення питання про вжиття чи невжиття заходів забезпечення позову покликаючись на те, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зазначає, що з врахуванням практики Верховного Суду, «Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом». В даному випадку слід застосувати саме позицію Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19), оскільки забезпечення позову стосується майнових питань. Та обставина, що можливе рішення суду про задоволення позову в цій справі не підлягає примусовому виконанню, а може бути виконано шляхом його пред`явлення до державного реєстратора, не свідчить про неможливість застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, яке є предметом оспорюваного договору, якщо невжиття заходів забезпечення позову негативно впливатиме на можливість позивача ефективно захистити (поновити) свої порушені права. Оскільки жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить, спір виник фактично з приводу нерухомого майна, ухвалою Буського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року залучено у справі співвідповідачку ОСОБА_10 , яка придбала зазначене нерухоме майно, а відчуження спірного майна до закінчення розгляду позовних вимог призведе до неможливості захистити відповідні права позивачів, просить вжити заходів забезпечення позову: накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040) та на земельну ділянку, кадастровий номер :14:003:0035 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206).

Представники позивачки ОСОБА_9 , адвокати Балицький О.П. та Шульженко Д.Ю. підтримали подану заяву, просять таку задоволити, додавши, що оскільки заявлені вимоги майнового характеру, є ризик, у разі подальшого відчуження житлового будинку чи земельної ділянки, унеможливить виконання рішення та відшкодування завданої шкоди.

Адвокат Качор С.Б. підтримав клопотання, просить таке задоволити.

Представник відповідачки, адвокат Кулеба В.М. заперечив проти задоволення такого клопотання, вважає таке безпідставним та надуманим, оскільки позовні вимоги не є матеріальними, підстав для арешту немає. Крім того, відповідач відчужила майно за погодження з колишнім чоловіком ОСОБА_8 , кошти від реалізації майна були ними поділені. Співвідповідач ОСОБА_10 придбала будинок разом з чоловіком, тому права останнього також будуть порушені, оскільки він не залучений до участі у справі в якості відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 підтримала думку представника.

Представник співвідповідачки ОСОБА_10 , адвокат Лемик Р.Я. заперечила проти забезпечення позову, додала, що позиція Верховного суду, на яку посилається представник позивача, стосується майнових (матеріальних питань). Даний вид забезпечення не стосується означеного позову, оскільки предметом є визнання договору купівлі продажу майна недійсним. Крім того, ОСОБА_10 є добросовісним набувачем майна, не є боржником в даній справі, це не стосується її інтересів. Остання проживає в даному будинку разом з чоловіком та трьома дітьми, такий купили для проживання, наміру відчужувати, не мають.

ОСОБА_10 підтримала думку представника.

Третя особа ОСОБА_8 також заперечив проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Вислухавши учасників справи, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, суд приходить до таких висновків.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Також позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладеного в постанові від 5 грудня 2022 року в справі №757/22558/20, де Суд констатував, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 травня 2024 року в справі №824/2/24, де крім цього Суд констатував, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Так, ухвалою Буського районного суду від 10 жовтня 2024 року, у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_9 , адвоката Мицика Олега Володимировича та представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Качора Степана Богдановича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :14:003:0035 в с. Кізлів, - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року ухвалу Буського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2024 року - залишено без змін.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачі посилаються на те, що предметом позовних вимог є визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, на яке позивачі просять накласти арешт в порядку забезпечення позову.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 листопада 2020 року в справі № 524/7234/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на зазначені вище вимоги закону та судову практику, суд приходить до переконання, що запропонований позивачами захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивачів, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі, оскільки предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна 26 квітня 2024 року, який укладено між відповідачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_10 ..

Разом із тим, процесуальний принцип змагальності сторін передбачає, що обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, тобто в цьому випадку на позивачів та їх представників, які повинні довести підстави для забезпечення поданого позову.

Позивачем, ні його представником в заяві про забезпечення позову не наведено достатніх доказів ймовірного утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд не вбачає крайньої необхідності для застосування даного виду забезпечення позову, не вбачає співмірності із заявленими вимогами, крім того даний вид забезпечення позову вже був предметом розгляду і в суді першої інстанції та апеляційної інстанції, досліджені обставини, зокрема які наводить представник позивача у повторній заяв про забезпечення позову, таким надано певну правову оцінку, і повторний розгляд таких, в силу вимог ст. 82 ЦПК України, не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною сьомою статті 153 ЦПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч. 11 ст. 153 ЦПК України).

Дослідивши подану заяву та долучені до неї матеріали, ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 149, 150, 151, 153, 247, 259, 260, 261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представникапозивачки ОСОБА_9 , адвоката Балицького Олександра Петровича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :14:003:0035 в с. Кізлів, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання. Зазначений строк у цьому випадку обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б. М. Журибіда