Справа № 361/6847/24
Провадження № 2/361/4459/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Гізатуліної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року адвокат Тараненко Я.Ю. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позов мотивував тим, що 15 грудня 2023 року приблизно о 21 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Бровари на вул. Сергія Москаленко, буд. 12, та проходячи повз заклад «Хештег», помітив через вікно ОСОБА_1 , з яким напередодні відбувся словесний конфлікт. У цей час, перебуваючи за вказаною адресою, на ґрунті особистих неприязних відносин у відповідача виник прямий умисел, спрямований на спричинення позивачу тілесних ушкоджень. Того ж дня, відповідач, реалізуючи свій протиправний умисел, забігши до кімнати у закладі «Хештег», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх наслідки кулаком правої руки наніс один удар в область лівої скроневої частки голови позивачу, завдавши останньому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2024 року у справі № 361/2123/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

У вироці встановлено, що потерпілим у кримінальному провадеженні є ОСОБА_1 , а цивільний позов заявлений потерпілим не було.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2024 року у справі № 361/2123/24 не оскаржувався та набрав законної сили 06 квітня 2024 року.

Відтак позивачу завдано моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, яка полягає у переживаннях, душевному та фізичному болю, психологічному дискомфорті, що призвело до зміни звичного способу його життя та потребувало додаткових зусиль для відновлення. Крім того, своїми неправомірними діями відповідач завдав відповідачу й фізичного болю, який мав прояв у вигляді забоїв обличчя.

Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди завданої позивачу він звернувся до спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень та як вбачається із висновку комплексної психолого-соціальної експертизи № 18-06-24 моральної шкоди потерпілого, проведеного за результатами досліджень у період з 13 по 18 червня 2024 року експертом психодіагностики ФОП ОСОБА_5 , затвердженим головуючим спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень Терещенком В.В., моральна шкода, завдана ОСОБА_1 оцінюється в розмірі 5 мінімальних заробітних плат + 10 % = 40 000 + 4 000 = 44 000 грн.

Вартість проведення психологічної експертизи при діагностиці моральної шкоди становить 8 000 грн.

Крім того, у кримінальному провадженні № 0000028 від 11 січня 2024 року інтереси потерпілого ОСОБА_1 представляв адвокат Тараненко Я.Ю., згідно з договором про надання правової допомоги від 24 березня 2020 року № 241.

Протягом досудового розслідування в кримінальному провадженні адвокатом Тараненком Я.Ю. було надано ОСОБА_1 правову допомогу, а саме: консультація з питань подання заяви про злочин та супроводу кримінального провадження, складання заяви про злочин, складання та подача до суду скарги на дії працівників поліції, направлення адвокатських запитів, подача до органів поліції клопотань. У зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_1 поніс витрати, у розмірі 55 000 грн.

Витрати на правову допомогу надану у межах цього позову становлять 30 000 грн.

На підставі викладеного, Тараненко Я.Ю. просив суд стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 137 000 грн, з яких: 44 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; 55 000 грн понесених витрат на правничу допомогу в кримінальному провадженні; 30 000 грн понесених витрат на правничу допомогу в межах розгляду даної цивільної справи; 8 000 грн понесених витрат на оплату психологічної експертизи при діагностиці моральної шкоди.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17 вересня 2024 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву в якому виклав клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні з викликом сторін, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та необхідність допитати свідків.

Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року змінено порядок розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засіданні у справі 24 жовтня 2024 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про виклик свідків відмовлено.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 21 листопада 2024 року о 15 год. 30 хв.

Розгляд справи відкладався з різних підстав.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Позивач наголошував, що внаслідок неправомірних злочинних дій відповідача йому завдана моральної шкода, яка полягає у переживаннях, душевному та фізичному болю, психологічному дискомфорті, що призвело до зміни звичного способу його життя та потребувало додаткових зусиль для відновлення. Відповідач вину у вчиненні кримінального проступку визнав, вирок суду не оскаржував. Крім того, відповідач принизив його честь, гідність та ділову репутацію, він втратив кошти на правову допомогу та оцінку розміру моральної шкоди. Витрати на правову допомогу є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Висновок комплексної психолого-соціальної експертизи є належним доказом, з огляду на те, що підготовлений на його замовлення саме експертом ОСОБА_5 .

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та зазначив, що розмір матеріальної шкоди є необґрунтованим, оскільки вказані представником позивача факти не відповідають дійсності, висновок комплексної психолого-соціальної експертизи не є належним доказом з огляду на те, що наданий громадською організацією, витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні та за подачу цього позову є завищеними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 16 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Броварського РУП ГУ НП у Київській області про вчинення кримінального правопорушення у порядку ст. 214 КПК України та просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. ст. 296 КК України; невідкладно розпочати досудове розслідування, у формі попереднього слідства, з підстави вчинення правопорушення, що має ознаки складу злочину, передбаченого ч 1 ст. 126, ч. ст. 296 КК України; визнати його потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні; вручити йому, як потерпілому, пам`ятку про права і обов`язки потерпілого; повідомити, у встановлений законом порядок і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування (т. 1 а. с. 16, 17).

16 грудня 2023 року адвокат Тараненко Я.Ю. від імені та в інтересах ОСОБА_1 подав скаргу на бездіяльність працівників поліції в порядку ст. 303 КПК України слідчому судді Броварського міськрайонного суду Київської області у якій просив зобов`язати відповідних посадових осіб Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про злочин від 16 грудня 2023 року, зареєстрованої в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області за № 36991 від 17 грудня 2023 року (т. 1 а. с. 18, 19).

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2023 року у справі № 361/11386/23 скаргу адвоката Тараненка Я.Ю. від імені та в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноваженої особи Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України та невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві поданій ОСОБА_1 , яка зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області за № 36991 від 17 грудня 2023 року, розпочати розслідування через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 20 23).

27 лютого 2024 року уповноважений в межах компетенції, передбаченої КІІК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків ДОП СДОП ВП Броварського РУП ГУНП старший лейтенант поліції Чернявська В.О. розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 11 січня 2024 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, повідомила ОСОБА_4 , про підозру в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України (т. 1 а. с. 25 27).

Під час досудового розслідування кримінального правопорушення було проведено 07 лютого 2024 року допит потерпілого ОСОБА_1 , 09 лютого 2024 року допит свідка ОСОБА_6 , 13 лютого 2024 року допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (т. 1 а..с. 130 - 149).

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2024 року у справі № 361/2123/24 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Вироком суду встановлено, що 15 грудня 2023 року приблизно о 21 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Бровари на вул. Сергія Москаленко, буд. 12, та проходячи повз заклад «Хештег», помітив через вікно ОСОБА_1 , з яким напередодні відбувся словесний конфлікт. У цей час, перебуваючи за вказаною адресою, на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Того ж дня, тобто 15 грудня 2023 року приблизно о 21 год.45 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, забігши до кімнати у закладі «Хештег», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх наслідки кулаком правої руки наніс один удар в область лівої скроневої частки голови ОСОБА_1 , завдавши останньому фізичного болю, проте не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані, зокрема письмова заява ОСОБА_4 , складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_4 , своєї винуватості.

Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника адвоката Тетера Л.М. , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 ,згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

На підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (т. 1 а. с. 28 31).

На замовлення ОСОБА_1 підготовлено висновок комплексної психолого-соціальної експертизи № 18-06-24 моральної шкоди потерпілого, з якого вбачається, що дослідження проведено з 13 до 18 червня 2024 року. Відповідно до зазначеного висновку:

1)Питання психологічної експертизи:

ОСОБА_1 завдана моральна шкода, внаслідок умисного удару в обличчя, спричинення фізичного болю та публічного приниження, за обставинами встановленими обвинувальним вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2024 року у справі № 361/2123/24 відносно засудженого ОСОБА_4 .

Індивідуально-психологічні особливості піддослідної особи призводять до збільшення 10 % ступеню вираженості емоційних реакцій та перебігу психічних процесів внаслідок досліджуваної події у порівнянні з середньо унормованою особистістю за подібних умов.

2)Питання соціальної експертизи: :

У подібних правовідносинах, з урахуванням зменшення купівельної спроможності гривні та збільшення мінімальної заробітної плати в період 2008-2024 роки Вищі Суди в Україні:

-допускали стягнення моральної шкоди в розмірі до 16 мінімальних заробітних плат (МЗП) за умисне спричинення легких тілесних ушкоджень;

-визнають, що у випадках, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача з покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду;

- судова практика України протягом 10 років (з 1993 до 2004 років) не допускала стягнення моральної шкоди в розмірі менше 5 мінімальних заробітних плат.

За результатами соціальної експертизи проведеної спеціалізованою експертною Громадською організацією «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» з урахуванням ставлення суспільства до подібних правопорушень, психодіагностики, особистості позивача та судової практики Вищих судів України у подібних правовідносинах моральна шкода ОСОБА_1 оцінюється у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, у тому числі +10 %, що станом на 18 червня 2024 року 44 000 грн.

Висновок підписаний експертом психодіагностики ОСОБА_5 та затверджений рішенням правління спеціалізованої експертної Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень»(експерт громадської моральності) від 18 червня 2024 року головуючий Терещенко В.В. (т. 1 а. с. 32 49).

До висновку додані Витяг із статуту Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» та витяг з ЄДРПОУ щодо задіяних експертів неприбуткової Громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» щодо ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 50).

Як вбачається із договору/рахунку-фактури від 13 червня 2024 року № 13/06, ФОП ОСОБА_5 , виданому ОСОБА_1 , оплата психологічної експертизи при діагностиці моральної шкоди, потерпілий ОСОБА_1 , становить 8 000 грн (т. 1 а. с. 79).

Оплата коштів підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 14 червня 2024 року (т. 1 а. с. 78).

Як вбачається із наказу Державної служби Експортного контролю України від 17 грудня 2023 року № 633-К, ОСОБА_1 працює начальником відділу технічного забезпечення Управління цифрового розвитку та технічного забезпечення та є державним службовцем 6 рангу (т. 1 а. с. 80).

Представником відповідача до відзиву надані протоколи допитів потерпілого ОСОБА_1 та свідків свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у межах досудового розслідування кримінального правопорушення (т. 1 а. с. 130 - 149), роздруківки із переписки у месенжері Viber, Telegram (т. 1 а. с. 172 177), копія службового посвідчення ОСОБА_4 , який займає посаду у Головному військовому медичному клінічному центрі (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, витяг з наказу Центрального клінічного госпіталя від 29 серпня № 483-ос відповідно до якого ОСОБА_10 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення на посаду офіцера (фізичного терапевта) групи фізичної реабілітації відділення фізичної реабілітаційної медицини та фізіотерапії клініки терапії Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України; копії про народження дітей ОСОБА_4 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дослідження судин шиї та голови Міщенка С.А., результати досліджень Медичної лабораторії «Діла» ОСОБА_4 , призначення лікаря та скриншот екрану телефону із менеджера Viber про замовлення ліків на сайті tabletki.ua (т. 1 а. с. 172 186).

Як вбачається із витягу з Реєстру неприбуткових установ та організацій 27 грудня 2010 року до реєстру включена Громадська організація «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», , ознака неприбутковості: 0032 громадські об`єднання, присвоєна 30 листопада 2016 року (т. 1 а. с. 171).

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Так, у цій справі позивач звернувся до суду із позовними вимогами про відшкодування: моральної шкоди, завданої злочином; понесених витрат на правничу допомогу в кримінальному провадженні; понесених витрат на правничу допомогу в межах розгляду даної цивільної справи; понесених витрат на оплату психологічної експертизи при діагностиці моральної шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди та понесених витрат на оплату психологічної експертизи при діагностиці моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом-моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

У рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

ЄСПЛ вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд встановив, що 15 грудня 2023 року приблизно о 21 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Бровари на вул. Сергія Москаленко, буд. 12, та проходячи повз заклад «Хештег», помітив через вікно ОСОБА_1 , з яким напередодні відбувся словесний конфлікт. У цей час, перебуваючи за вказаною адресою, на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Того ж дня, тобто 15 грудня 2023 року приблизно о 21 год.45 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, забігши до кімнати у закладі «Хештег», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх наслідки кулаком правої руки наніс один удар в область лівої скроневої частки голови ОСОБА_1 , завдавши останньому фізичного болю, проте не спричинивши тілесних ушкоджень.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2024 року у справі № 361/2123/24 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підтвердження моральної шкоди ОСОБА_1 надав висновок комплексної соціально-психологічної експертизи № 18-06-24 моральної шкоди потерпілого.

Надаючи оцінку висновку соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого, суд виходить з наступного.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1 3 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч. ч. 1, 2, 7 ст. 102 ЦПК України).

Таким чином, висновок соціально-психологічної дослідження № 18-06-24 моральної шкоди ОСОБА_1 , який виготовлено Громадською організацією «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», не є висновком спеціаліста чи експерта. Цей висновок є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру та ступеня моральних страждань з урахуванням індивідуально-особистих властивостей позивача. Такі висновки носять виключно рекомендаційний характер.

Такий висновок міститься, зокрема і у постанові Верховного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 759/24810/21.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

На підставі викладеного, враховуючи принципи розумності, справедливості та характер протиправних дій відповідача, наслідки спричинені для позивача, суд дійшов до висновку, що позивачу спричинена моральна шкода в розмірі 20 000 грн, які необхідно стягнути з відповідача.

При ухваленні рішення суд врахував, обґрунтовані посилання представника відповідача на те, що висновок соціально-психологічної дослідження № 18-06-24 моральної шкоди ОСОБА_1 , який виготовлено Громадською організацією «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» не є належним доказом, що відповідає саме останній правовій позиції Верховного Суду, яку повинні, відповідно до усталеної практики, застосовувати суди під час вирішення тотожних спорів.

З огляду на п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Враховуючи, що наданий позивачем висновок соціально-психологічного дослідження № 18-06-24 від 18 червня 2024 року не є висновком спеціаліста чи експерта, та не враховувався судом при ухваленні судового рішення, витрати понесені позивачем на складання даного висновку, не є судовими витратами в силу положень ст. 133 ЦПК України та відшкодуванню не підлягають.

Щодо понесених витрат на правничу допомогу в кримінальному провадженні

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) та від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц (провадження № 14-400цс18) міститься висновок про те, що КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком; питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України; якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.

Суд звертає увагу на те, що наведені правові висновки стосуються саме розподілу витрат на правничу допомогу, понесених потерпілим, який у випадку не вирішення питання розподілу процесуальних витрат судом кримінальної юрисдикції не вправі порушувати це питання шляхом пред`явлення позову до обвинуваченого за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у частині позовних вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в кримінальному провадженні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо понесених витрат на правничу допомогу в межах розгляду даної цивільної справи

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 долучив до позовної заяви: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , серія АІ № 1513023, договір про надання правої допомоги від 01 липня 2024 року, рахунок-фактуру, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09 липня 2024 року № 19 на суму 30 000 грн (т. 1 а. с. 89 96).

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 600 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у межах розгляду даної цивільної справи у розмірі 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень.

У решті позовних вимог відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином у частині понесених витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні закрити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н.М. Гізатуліна