Головуючий у суді першої інстанції: Твердохліб Ю.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
УХВАЛА

25 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Твердохліб Ю.О., у справі №759/12675/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 09.05.2025, позивач, засобами поштового зв`язку, подала апеляційну скаргу та порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. Посилалася на те, що повний текс рішення з`явився на офіційному сайті Святошинського районного суду м. Києва лише 09.04.2025, а повне судове рішення представник позивача отримав 02.05.2025.

Ухвалою Київського апеляційного суду від26 травня 2025 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху з наданням особі, яка звернулася до суду з апеляційною скаргою, десятиденного строку з дня отримання копії вказаної ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строків, надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження, сплати судового збору та зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету ОСОБА_1 та учасників справи.

16 червня 2025 року на виконання вимог ухвали від ОСОБА_1 надійшла заява, на виконання ухвали Київського апеляційного суду від26 травня 2025 року, в якій остання зазначила, що 04.04.2025 року представнику позивача було доставлено лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

Суд критично ставиться до вказаних доказів, оскільки до заяви додано роздруківку вступної та резолютивної частини рішення суду та скріншот з електронного кабінету де у темі розсилки зазначено «Документ: Рішення», що не дає можливості встановити, що заявнику надійшла лише вступна та резолютивна частина, а не повний текст рішення.

Зі змісту довідки про доставку листа до електронного кабінету від 04.04.2025 вбачається, що стороні направлялося саме рішення, а не його вступна та резолютивна частина (а.с 145).

Факт отримання представником позивачки 02.05.2025 копії оскаржуваного рішення не є об`єктивною підставою для поновлення строку, а отже наведені в клопотанні причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення не дали достатніх підстав для визнання їх поважними.

Відповідно до практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року, слід відмовити.

Відповідно, враховуючи, що питання сплати судового бору та дотримання вимог щодо форми та змісту апеляційної скарги є похідним від вирішення питання щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, а колегія суддів дійшла висновку про неповажність зазначених ОСОБА_1 причин пропуску стоків на апеляційне оскарження та відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з цим, у суду відсутні підстави для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ч. 4 ст. 357, ст. 358 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя зв апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: