У Х В А Л А

30 червня 2025 року м. Київ

Справа № 824/70/25

Провадження: № 22-ск/824/33/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О.,

розглянувши заяву адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича в інтересах ОСОБА_1

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 3473374 грн. 63 коп.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір у сумі 25500 грн.

09 червня 2025 року адвокат Касьяненко Д. Л. в інтересах ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку до суду заяву про скасування рішенняПостійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року у справі №1829/14, в якій одночасно порушив питання про поновлення строку на подання заяви про про скасування третейського рішення, посилаючись на те, що про наявність рішення ОСОБА_1 дізнався 30 квітня 2025 року, через свого представника, коли той звернувся із заявою про надання копії рішення у справі №1829/14. До цього моменту ОСОБА_1 жодним чином не був повідомлений про розгляд справи у третейському суді, а також не отримував жодної кореспонденції чи повідомлень щодо призначення третейського розгляду, його перебігу чи прийнятого рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 червня 2025 року витребувано від Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (вул. М. Раскової (Є. Сверстюка) 15, к. 811, Київ, 02002) матеріали справи №1829/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

19 червня 2025 року третейська справа №1829/14 надійшла до Київського апеляційного суду.

Вирішуючи порушене скаржником питання, суд виходить з наступного.

Згідно зістаттею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору. Стаття 4 Закону України «Про третейські суди» визначає серед інших такі принципи організації і діяльності третейського суду: законності (пункт 1), незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові (пункт 2), змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 4), всебічності, повноти та об`єктивності вирішення спорів (пункт 10).

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».

Відповідно до частинипершої статті 454 ЦПК України і частинидругої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішеннятретейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду іззаявою про йогоскасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разіякщотретейський суд вирішивпитання про їхні права та обов`язки.

Заява про скасуваннярішеннятретейського суду подається до апеляційного суду за місцемрозглядусправитретейським судом (частинатретя статті 454 ЦПК України).

Відповідно ч. 5 ст. 454 ЦПК України заява про скасуваннярішеннятретейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутійтретейським судом, протягомдев`яностаднів з дня прийняттярішеннятретейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разіякщотретейський суд вирішивпитання про їхні права та обов`язки, - протягомдев`яностаднів з дня, коли вони дізналисяабо могли дізнатися про прийняттярішеннятретейським судом.

Частинасьома статті 454 ЦПК України містить правило про те, щозаява, подана післязакінчення строку, встановленогочастиноюп`ятою статті 454 ЦПК України, повертається.

РішеннямКонституційного Суду Українивід 06 квітня 2022 року № 2 р(II)/2022 у справі № 3-9/2019(206/19) за конституційноюскаргою ОСОБА_4 щодовідповідності КонституціїУкраїни (конституційності) пункту 1 частинип`ятої, частинисьомої статті 454 ЦПК України визнано такими, що не відповідають КонституціїУкраїни (є неконституційними), пункт 1 частинип`ятої, частинусьому статті 454 ЦПК України у тому, що вони унеможливлюютьпоновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутійтретейським судом, заяви про скасуваннярішеннятретейського суду.

ВодночасКонституційний Суду Українивказав, що пункт 1 частинип`ятої, частинасьомастатті 454 ЦПК України, визнанінеконституційними, втрачаютьчинність через три місяці з дня припиненнячискасуваннявоєнного стану, введеногоУказом Президента України «Про введеннявоєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022зізмінами.

Тому до спливузазначеногоперіоду указана норма підлягаєзастосуванню, але з урахуваннямвисновків Верховного Суду.

Здійснюючитлумаченняположеньчастинисьомоїстатті 454 Цивільногопроцесуального кодексу України, Верховний Суд зазначає, щозазначена норма процесуального права не є імперативною, цей строк не є преклюзивним (присічним), оскільки не містить заборони на поновленняцього строку, як, наприклад, цепередбачено у частинідругійстатті 358, частинітретійстатті 394, частинітретій статті 424 ЦПК України та інших нормах.

Строки, в межах якихвчиняютьсяпроцесуальнідії, встановлюються законом, а якщотакі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України).

Право на вчиненняпроцесуальноїдіївтрачаєтьсяіззакінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, поданіпіслязакінченняпроцесуальнихстроків, залишаються без розгляду, крімвипадків, передбаченихцим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України).

За частиноюпершою статті 127 ЦПК України суд за заявоюучасникасправипоновлюєпропущенийпроцесуальний строк, встановлений законом, якщовизнає причини його пропуску поважними, крімвипадків, коли цим Кодексом встановленонеможливість такого поновлення.

До подібнихвисновківдійшовВерховний Суд у постановах від 14 травня 2020 року у справі № 781/2/2018 (провадження № 61-41606ав18), від 29 жовтня 2020 року у справі № 755/7631/20 (провадження № 61-12521ав20), від 20 травня 2022 року у справі № 824/236/21 (провадження № 61-19239ав21) та від 02 червня 2022 року у справі № 814/477/21 (провадження № 61-13256ав21).

Перевіряючи доводи адвокатаКасьяненка Д. Л. в інтересах ОСОБА_1 щодопоновлення строку на оскарженнярішеннятретейського суду апеляційний суд керуєтьсянаступним.

РішенняПостійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалене 21 листопада 2014 року.

Із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року у справі №1829/14адвокат Касьяненко Д. Л. звернувся 09 червня 2025 року, тобто, через 11 років, стверджуючи, що ОСОБА_1 не був обізнаний про існування такої справи.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, заявник посилається на те, що ОСОБА_1 жодним чином не був повідомлений про розгляд справи у третейському суді, жодної кореспонденції чи повідомлень щодо призначення третейського розгляду, його перебігу чи прийнятого рішення не отримував. Про наявність третейського рішення ОСОБА_1 дізнався 30 квітня 2025 року, через свого представника, коли той звернувся із заявою про надання копії рішення у справі №1829/14.

Однак, як убачається із матеріалів третейської справи ОСОБА_1 був обізнаний про третейське провадження.

Так, на адресу ОСОБА_1 було направлено судову повістку, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав судову повістку 01 листопада 2014 року (а. с. 39)

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 3473374 грн. 63 коп. заборгованості та 25500 грн. сплаченого третейського збору. Стягнуто ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 243 грн. 60 коп. судового збору.

Між іншим, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 рокузамінено стягувача у виконавчому листі № 755/1917/15-ц від 26 жовтня 2011 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів на підставі рішення третейського суду, а саме замінено стягувача з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Київський апеляційний суд зазначає, що від моменту звернення ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до третейського суду і до моменту звернення адвоката Касьяненка Д. Л. в інтересах ОСОБА_4 до суду із цією заявою, тобто, протягом одинадцяти років відбулося безліч процесуальних дій, під час яких обов`язковим було повідомлення заявника. Зокрема, це розгляд Дніпровським районним судом м. Києва заяв про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду та про заміну стягувачау виконавчому провадженні, про видачу дубліката виконавчого документа.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Згідно з частинамипершою-четвертою статті 12, частинамипершоюп`ятою, шостоюстатті 81 ЦПК України цивільнесудочинствоздійснюється на засадах змагальностісторін. Учасникисправимаютьрівні права щодоздійсненнявсіхпроцесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, якімаютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Кожна сторона несеризикнастаннянаслідків, пов`язанихізвчиненнямчиневчиненням нею процесуальнихдій. Доказиподаються сторонами та іншимиучасникамисправи. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не наведено поважних причин, якісвідчать про наявністьоб`єктивнихперешкод, у тому числізумовленихдіями (бездіяльністю) Дніпровського районного судум. Києваяк суду першоїінстанції, щобезумовноперешкоджалисвоєчасномузверненнюіззаявою про скасуваннярішеннятретейського суду.

Київський апеляційний судтакожураховує, що адвокат Касьяненко Д. Л. в інтересах ОСОБА_1 звернувсяізвказаноюзаявою про скасуваннярішеннятретейського суду післяспливумайже 11 роківвід дня ухваленняоскаржуваногорішеннятретейського суду, щосуперечить принципу правовоївизначеності.

У рішеннівід 03 квітня 2008 року у справі «ПономарьовпротиУкраїни» викладеновисновокЄвропейського суду з прав людини про те, щоправова система багатьохкраїн-членівпередбачаєможливістьпродовженнястроків, якщо для цього є обґрунтованіпідстави. Разом ізтим, питаннящодопоновлення строку на оскарженняперебуває в межах дискреційнихповноваженьнаціональнихсудів, однактакіповноваження не є необмеженими, тому відсудіввимагаєтьсявказуватипідстави для поновлення строку. Протенавітьтодіможливістьпоновлення не буде необмеженою, оскількисторони в розумніінтервали часу маютьвживатизаходів, щобдізнатися про стан потрібногоїм судового провадження. У кожнійсправі суди маютьперевіряти, чивиправдовуютьпідстави для поновленнястроків для оскарженнявтручання у принцип юридичноївизначеності.

Європейський суд з прав людинизауважує, щопроцесуальнінормипризначенізабезпечитиналежневідправленняправосуддя та дотримання принципу правовоївизначеності, а також про те, щосторониповиннімати право очікувати, щоцінормизастосовуються. Принцип правовоївизначеностізастосовується не лишещодосторін, але й щодонаціональнихсудів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Отже, встановленнястроківзвернення до суду у системному зв`язку з принципом правовоївизначеностіслугуєметізабезпеченняпередбачуваності для відповідача та іншихосіб того, щозіспливомвстановленогопроміжку часу прийнятерішення, здійсненадія (бездіяльність) не матимутьповоротноїдії у часі та не потребуватимутьскасування, а правовінаслідкиприйнятогорішенняабовчиненоїдії (бездіяльності) не будутьвідмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобтовстановлені строки звернення до суду сприяютьуникненнюситуаціїправовоїневизначеності.

Забезпеченнядотримання принципу правовоївизначеностіпотребуєчіткоговиконання сторонами та іншимиучасникамисправивимогщодостроківзвернення до суду, а такожстроків на оскарженнясудовихрішень, а відсудіввимагаєтьсядотримуватисяпевних правил у процесіприйняттярішення про поновлення строку та оцінюватиповажність причин пропуску строку, виходячиізкритеріїврозумності, об`єктивності та непереборностіобставин, щоспричинили пропуск, значимостісправи для сторін, наявностіфундаментальноїсудовоїпомилки.

Подібніправовівисновкивикладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №160/6211/21 (провадження № К/990/25232/22).

Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненніцивільних прав особа повинна додержуватисяморальних засад суспільства. Згідноіз пунктом 6 частинипершої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільногозаконодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У постановіВеликоїПалати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92 цс 19) зазначено, щоучасники судового процесу та їхніпредставникиповиннідобросовіснокористуватисяпроцесуальними правами; зловживанняпроцесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Отже, у контексті наведених заявником у клопотанні про поновлення строку на подання заяви про скасування третейського рішення обставин пропуску такого строку, суд визнає такі підстави неповажними та такими, що об`єктивно не перешкоджали ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , вчинити процесуальну дію у строк, передбачений процесуальним законом.

Ураховуючи наведене, заява адвоката Касьяненка Д. Л. в інтересах ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 рок у справі №1829/14 підлягає поверненню.

Керуючись ч.7 ст.454 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 рокувідмовити.

Заяву адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 рокуу справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Т.О. Невідома