Справа № 167/353/25
Номер провадження 2/167/247/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов обґрунтовує тим, що з 28 серпня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 19 квітня 2024 року розірваний. Зазначає, що під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач виїхав до Республіки Польща та добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Вказує, що самостійно не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Зазначає, що відповідач є здоровим та працездатним, інших непрацездатних осіб на утриманні немає, має нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , працює за кордоном та отримує заробітну плату. З урахуванням вищенаведеного просить стягувати з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

23 червня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надіслано відзив на позовну заяву в якому позов визнає частково. Зазначає, що не зважаючи на розірвання шлюбу відповідач добровільно надавав позивачу кошти на утримання спільних дітей у розмірі залежно від потреби чи прохання позивача. Вказує, що відповідач немає фінансової можливості сплачувати позивачу суму аліментів на утримання дітей визначену нею у позові, оскільки згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від першого шлюбу, а також у разі необхідності надає дочці додаткові кошти. Зазначає, що згідно довідки форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України від 29 травня 2025 року починаючи з 2022 року відповідач офіційно не працевлаштований та немає стабільного заробітку/доходу. У відповідача відсутня нерухомість, яку він міг би здавати в оренду та отримувати дохід, а також транспортні засоби, як суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрований. Зазначає, що відповідачу на праві власності належить частина будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані він та позивач з дітьми. З урахуванням вищенаведеного просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину.

Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та просила задовольнити. Вказала, що позивач до листопада 2024 року на утримання дітей надавав кошти в розмірі по 5000 грн, 8000 грн іноді 10000 грн. Наголосила, що з листопада 2024 року відповідач взагалі жодним чином не бере участі в утриманні дітей. Не заперечила щодо стягнення з відповідача аліментів по 2000 грн щомісячно на кожну дитину.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідоми, будь-яких заяв/клопотань не подавав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що відповідач працює за кордоном та має мінливий дохід. Вказала, що відповідач кошти на утриманні дітей надавав в різних розмірах в залежності від отриманого ним доходу. Крім того зазначила, що останній сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 від попереднього шлюбу, заборгованості немає. Просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 2000 грн на кожну дитину.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 судом установлено, що 28 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , про що було зроблено актовий запис № 106.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 19 квітня 2024 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 .

Позивач ОСОБА_1 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади Рожищенської територіальної громади № 2023/005902859, № 2023/005900313, № 2023/005901119 від 02 серпня 2023 року та копією відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 798 від 10 квітня 2025 року.

Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 422167048 від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить по частці житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 відповідач є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_3 час не працює та доходів не отримує, що підтверджується Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З копії повідомлення Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області від 20 червня 2025 року № 98161 встановлено, що згідно з матеріалами виконавчого провадження АСВП № 57342407 ОСОБА_3 сплачував аліменти починаючи з 10 жовтня 2018 року по 30 червня 2025 року згідно виконавчого листа № 167/425/18, виданого 20 вересня 2018 року Рожищенським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_11 аліменти на утримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 нардження в твердій грошовій сумі 1200 грн щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Заборгованість станом на 30 червня 2025 року відсутня.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) фізичною особою-підприємцем не значиться.

Відповідно до протоколу УЗД обстеження від 27 травня 2025 року ОСОБА_6 проведено ультразвукове дослідження серця, заключення: гемодинамічно значимої структурної патології не виявлено.

На підтвердження понесених витрат на утримання дітей позивачем надано копії квитанцій, зокрема щодо купівлі: продуктів харчування, ліків в аптеці, смартфона та оплату в діагностичному центрі.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до норм ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07 лютого 2019 року по справі №742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між подружжям розірвано, малолітні діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття.

Відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, працює за кордоном, офіційно не працевлаштований та постійного заробітку/доходу немає, сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі 1200 щомісячно.

Разом з цим, суд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дітей, суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.

Суд звертає увагу, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище сторін і малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей та те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей.

Отже, ураховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дітей такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на те, що обоє з батьків повинні приймати участь у вихованні та утриманні дітей, суд доходить переконання, що позов необхідно задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України стягнення аліментів необхідно розпочати з дня коли позивач звернулася із позовом до суду 11 квітня 2025 року.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 02 липня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Представник відповідача: Мозольська Оксана Миколаївна, адреса: вул. Шопена, 22, офіс 47, м. Луцьк.

Головуючий суддя І. Т. Гармай