Справа № 342/637/25
Провадження № 2-н/342/35/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М., вивчивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», в інтересах якого діє адвокат Сенів О.В., звернулися до Городенківського районного суду Івано-Франківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Частиною 2 статті 160 ЦПК України визначено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом належить право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Отже, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, тобто без заслуховування їх пояснень, на основі доданих до заяви документів, у разі відсутності спору або про його наявність заявнику невідомо, видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Частиною 1 статті 162 ЦПК України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, тобто в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування фізичної особи (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

У поданій заяві заявник зазначає місце проживання/перебування боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Із відповіді № 1532082 від 01.07.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що адреса реєстрації боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації: 08.07.2014.

У Постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23) прийшов до висновку, що «Особа може мати декілька місць проживання / перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання / перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення. Реєстрація (декларування) місця проживання / перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. Тому позови, наведені в ч. 1 ст. 28 ЦПК України, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого».

Пунктом 9 частини 1 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Також суд зазначає, що частиною 8 статті 165 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У зв`язку з тим, що стягувачем заявлені вимоги до боржника, як до фізичної особи, положення ч. 8 ст. 165 ЦПК України не застосовуються.

Таким чином, оскільки адреса реєстрації боржника не відноситься за підсудністю до Городенківського районного суду, а відтак справа за територіальною юрисдикцією не підсудна Городенківському районному суду Івано-Франківської області, тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Частиною 1 ст.166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 162, п. 9 ч. 1 ст. 165, ст. 166, 167, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 01.07.2025.

Суддя: Гайдич Р. М.