УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді -Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання- Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в приміщенні Київського районного суду м.Харкова клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, відповідно до якої позивачка просить: визнати дії Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою кредиткою «Універсальна», виданої на її ім`я неправомірними; визнати транзакцію щодо переказу 21 вересня 2024 року коштів у сумі 89515,00 грн. з кредитної картки «Універсальна» №596299 Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», виданої на її ім`я, нечинною;зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» повернути їй кошти у розмірі 89515,00 грн., шляхом відновлення їх на картковому рахунку; скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», за транзакцію щодо переказу 21 вересня 2024 року коштів у сумі 89515,00 гривень з кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у якого відкриті карткові рахунки по платіжним карткам (дебетові та кредитні), за допомогою яких, вона має можливість користується послугами: отримання готівки через банкомати; отримання відповіді на запит про стан рахунку; переказ коштів з одного рахунку на інший; отримання виписки з поточного рахунку; оплата мобільного зв`язку; отримання кредиту при купівлі товарів чи авансом у вигляді готівки та тощо. З 16.04.2014 нею використовується платіжна картка кредитка «Універсальна» № НОМЕР_1 з розрахунковим рахунком № НОМЕР_2 , по якій, з 2024 року, встановлено кредитний ліміт у розмірі 100000,00 грн. Відповідно, між нею та відповідачем укладений договір про надання банківських послуг при користуванні платіжною картою кредитка «Універсальна», виданої на її ім`я.

Зазначає, що 21 вересня 2024 року о 22 години 20 хвилин, невстановленими особами, із зазначеного вище рахунку, було здійснено заволодіння її кредитними коштами, на загальну суму 89658,00 грн., транзакція по якій, була проведена працівниками відповідача. Так, на платформі «ОЛХ», нею здійснено оголошення про продаж чоловічих черевиків. 21 вересня 2024 року невідомі особи звернулись через зазначену платформу, з метою їх придбання, після чого, нею надані реквізити картки для перерахування грошових коштів. Через певний час, з метою перевірки стану рахунку, вона зайшла в «Приват 24» та побачила списання зазначеної вище суми. Невідомі особи продовжували надалі із нею ю переписуватись та вимагали щоб вона переказали їм ще 10000,00 грн. особисто, погрожуючи заблокувати усі її рахунки. Оскільки ніяких транзакцій, через мережу Інтернет вона не замовляла та не вчиняла ніяких дій для цього, то одразу ж зателефонувала на гарячу лінію відповідача із вимогами заблокувати кредитну картку та анулювати вказаний платіж. У відповідь на дзвінок працівник відповідача заблокував картку та запропонував звернутися до правоохоронних органів. Вона відразу зателефонувала по номеру 102 та повідомила про шахрайські дії третіх осіб. Наступного дня, 22 вересня 2024 року слідчим Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області зареєстрована її заява про кримінальне правопорушення за фактом того, що 21 вересня 2024 року невстановлені особи заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами в сумі 89658,00 грн. Заява зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним номером за №0001472 за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 190 КК України. Розпочато досудове розслідування. А також вона звернулася із відповідною заявою до відповідача, але працівники останнього повідомили, що вона зобов`язана сплачувати кредит, який утворився внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, та проценти за ним. Відповідно відповідач, із часу проведення незаконної транзакції по сьогодення нараховує проценти та пеню на зазначену вище суму кредитних коштів. Зазначені дії відповідача порушують її права, як споживача фінансових послуг, що призвело до завдання їй майнової та моральної шкоди, тому вважає, що відповідачем порушено законодавство про захист прав споживачів.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 18.11.2024 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

13.12.2024 до суду електронним шляхом від відповідача надійшов відзив на позов.

27.01.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення у справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Хркова від 24.04.2025 підготовче провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою закрито, призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.05.2025 витребувано з Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області: інформацію щодо стадії здійснення досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001472 від 22.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України; інформацію щодо особи, яка визнана потерпілим у даному кримінальному провадженні, з наданням відповідних документів.

30.05.2025 на виконання ухвали суду від 22.05.2025 з Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшла до суду витребувана інформація.

30.06.2025 позивачкою до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001472 від 22.09.2024.

В обґрунтування клопотання позивачка зазначає, що на адресу суду надійшла відповідь СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, яка містить інформую про те, що на даний час здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0001472 від 22.09.2024. Здійснюється комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій для встановлення осіб пов`язаних із вчинення кримінального правопорушення. Надіслано запит до ТОВ «РОЗЕТКА», оскільки грошові кошти були надіслані через дану організацію та очікується відповідь щодо подальшого отримувача грошових коштів. На думку позивачки, обставини, що встановлюються у межах зазначеного кримінального провадження, мають істотне значення для правильного вирішення справи обставини щодо незаконного заволодіння третіми особами коштів відповідача, що знаходились на відкритому рахунку на її ім`я.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом поряду. В матеріалах справи наявна заява позивачки про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом поряду. 01.07.2025 на адресу суду від представника відповідача - Панченко А.С. надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення клопотання позивачки, з огляду на те, що положення статті 251 ЦПК України не передбачає зазначених у клопотанні підстав для зупинення провадження у справі. Прохала здійснити розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

З огляду на зазначене, відповідно до статті 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути клопотання позивачки про зупинення провадження у справі за відсутністю сторін.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, клопотання про зупинення провадження у справі, матеріали справи, зазначає таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також вказував, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з-поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини керується тим, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і зумовлюють певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, зокрема особливе становище сторони у процесі (рішення ЄСПЛ Frydlender v. France, № 30979/96, §43, 27 червня 2000 року).

У той же час, положення глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України передбачають випадки, коли процесуальні строки розгляду справи можуть або мають бути зупинені.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 990/24/23.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01 березня 2024 року у справі № 910/17615/20 зазначено, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Отже, суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Схожий висновок було викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження №61-5752сво21).

Суд зауважує, що приписи пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України закріплюють підставу для обов`язкового зупинення провадження у справі, а саме вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, кримінального судочинства.

Судочинство - це процес здійснення правосуддя, тобто діяльність суду щодо розгляду та вирішення справ відповідно до вимог закону.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно з положеннями частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Відповідно до пунктів 5, 10, 24 частини першої статті 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом (стаття 215 КПК України).

Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (частина перша статті 219 КПК України).

Частинами другою, третьою статті 283 КПК України передбачено, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Європейський суд з прав людини зазначав, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення ЄСПЛ VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, 06 грудня 2007 року).

З урахуванням буквального формулювання правової норми (пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України), а також її системного тлумачення у сукупності з іншими нормами права, зокрема вказаними нормами КПК України, беручи до уваги закріплене у цій нормі загальне правило для усіх видів судочинства, у більшості з яких відсутня обов`язкова досудова стадія провадження, з огляду на основні засади судочинства та мету впровадження механізму зупинення провадження, передбачуваність строків такого зупинення. А отже, правовою підставою для зупинення провадження у цивільній справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України є саме судовий розгляд іншої справи (судове провадження).

Здійснення відповідним органом досудового розслідування окремої стадії кримінального провадження - досудового розслідування, не може виступати підставою для зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦП України.

Зазначене відповідає сформованій судові практиці при застосуванні пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України (постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року у справі № 369/2750/21, від 22 січня 2025 року у справі № 643/3012/20, постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду 08 жовтня 2024 року справі № 922/4356/23, від 23 квітня 2025 року у справі № 922/2714/23 (752/11425/22).

Інше тлумачення зазначеної норми може призвести до невиправданого затягування строків розгляду цивільної справи, неможливості ефективного захисту прав людини, за яким вона звернулася до суду, та порушення принципу правової визначеності.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що клопотання позивачки не підлягає задоволенню, оскільки відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001472 від 22.09.2024.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладена у постанові від 02.06.2025 у справі № 943/242/22.

Враховуючи зазначене, керуючись статтями 2, 12, 13, 251, 253, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - С.М. Лисиченко