Справа №442/1705/25
Провадження №2/442/769/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

за участю секретаря судових засідань Фіцяк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Подобляк Б.Р. звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 05.03.2005 по 20.02.2015 позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з позивачкою. Позивачка стверджує, що ще до розірвання шлюбу відповідач взагалі не цікавився інтересами дітей. Відповідач самоусунувся від участі у вихованні дітей, а також від забезпечення фізіологічного та психологічного розвитку їх. Позивачка зазначає, що відповідач з 2022 року не бачився з дочкою і не виявляв бажання спілкуватися з нею. За час навчання дочки у Верхньодорожівському ЗЗСО І-ІІІ ст. та Дрогобицькому фаховому коледжі нафти і газу, відповідач жодного разу не цікавився її перебуванням в зазначених навчальних закладах. Відповідач повністю ігнорує свій обов`язок щодо утримання дочки, не сплачує аліменти та не забезпечує необхідним харчуванням. Позивачка вважає, що таке ухилення відповідача від участі в вихованні дитини є свідоме та умисне, оскільки будь-яких перешкод для відповідача у спілкуванні з дитиною не існує.

Процесуальні дії суду.

З урахуванням положень ст.187 ЦПК України, 19.03.2025 суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача зроблено відповідний запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області та отримано відповідь від 07.04.2025 про те, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 07.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 02.05.2025. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Ухвалою суду від 02.05.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 20.06.2025.

Представник позивачки адвокат Подоляк Б.Р. подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивачки та її представника, позовну заяву просить задоволити.

29.04.2025 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що позов визнає і просить розгляд справи проводити без його участі.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради подали заяву, в якій просять судове засідання проводити без участі уповноваженого представника.

Судом встановлено:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 , актовий запис №501 (повторно видане).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2025 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З довідки виданої дирекцією Верхньодорожівського ЗЗСО І-ІІІ ст. Меденицької селищної ради вбачається, що за період навчання дітей в даному навчальному закладі батько не брав участі у вихованні дітей, не цікавився станом навчання, не відвідував батьківські збори. Вихованням і утримуванням дітей займалася мама, ОСОБА_1 .

У характеристиці наданої директором ДФКНГ зазначено, що ОСОБА_3 на базі неповної середньої освіти вступила до Дрогобицького фахового коледжу нафти і тазу і навчається за спеціальністю 193 «Геодезія та землеустрій» з вересня 2023 року. За час навчання студентка проявила себе як дисциплінована, вихована, акуратна і відповідальна дівчина. Студентка навчається на «задовільно». До обов?язків ставиться добросовісно, своєчасно виконує завдання, які їй доручають. За характером спокійна, врівноважена. До товаришів та викладачів ставиться з повагою. Реакція на критику адекватна. У собі впевнена, конфліктні ситуації вирішує компромісом. Поганих звичок з боку студентки не зауважено. Не курить, алкоголь не вживає, наркотики теж. Дитина знаходиться під опікою бабусі, яка за станом здоров?я мало приділяє часу та уваги на виховання онуки. Мама ОСОБА_5 служить у лавах ЗСУ, а батько не опікується дитиною. ОСОБА_5 не вистачає уваги, підтримки та лобові матері, яка дуже потрібна в цей підлітковий період.

З Акту обстеження умов проживання вбачається, що ОСОБА_3 проживає в орендованій квартирі загальною площею 57 м?, яка забезпечена електро-, водо-, газопостачанням, електричним опаленням. Квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою для належного проживання. Для дітей відведені окремі кімнати, облаштовані ліжками для сну, шафами для одягу, письмовими столами. Під час обстеження з`ясовано, що за даною адресою проживають: заявниця, бабуся дітей ОСОБА_6 , внуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та донька заявниці ОСОБА_1 , яка є військовослужбовцем та була відсутня на момент обстеження. Діти забезпечені всім необхідним для належного розвитку та виховання.

З висновку Органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав вбачається, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради вважає за доцільне позбавити його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінка суду.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

За змістом роз`яснень, п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи встановлено, що з моменту звернення позивача до суду з даним позовом (з 03.03.2025) відповідач жодних спроб на відновлення відносин із дочкою не робить, наміру змінити своє ставлення до дитини не виявляє. Відповідач неодноразово був повідомлений про те, що він зобов`язаний виконувати батьківські обов`язки. Відповідач був попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, натомість висновків для себе не зробив. Крім того, відповідач самостійно подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та розуміє наслідки такого позову.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Керуючись ст.ст.12, 81, 264, 265, 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про позбавлення батьківських прав- задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Павлів З.С.