судді Глибоцького районного суду Чернівецької області
Як передбачено ст. 293 ЦПК України розгляд справ у порядку окремого провадження про визнання особи недієздатною та призначення опікуна проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.
Відповідно до ч.3ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.
За змістом ч.1 ст.35 ЦПК України, питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім.
Згідно із ч. 3 ст. 35 ЦПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Так, під час розгляду у судовому засіданні заяви ОСОБА_1 (справа №715/4099/24) про визнання особи недієздатною та призначення опікуна його заяву було задоволено в повному обсязі.
Проте, я не повністю погоджуюсь з таким рішення з огляду на наступне.
Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст.60 ЦК України).
Згідно ч.4 ст.62 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
В судовому засіданні заявник повідомив, що він проживає разом з бабусею, яка не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Вказав, що встановлення над неї опіки необхідне також для вирішення питань з земельними ділянками, які є у її власності, тощо.
Разом з тим, суду відомо, що на даний час заявник ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В позовній заяві заявник вказує, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонеркою та недієздатною особою, а тому фактично не може здійснювати опіку над своєю мамою ОСОБА_3 .
Разом з тим, в матеріалах справи є копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , відповідно о якого, останні є пенсіонеркою по віку, проте будь яких документів, що остання є недієздатною суду не подано.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, вважаю, що вирішення питання про призначення заявника ОСОБА_1 опікуном над бабусею ОСОБА_3 було передчасним, оскільки суду не надано висновок органу опіки і піклування з приводу сказаного питання, а саме подання органу опіки і піклування не в повній мірі вмотивовано, а саме чому інші більш близькі родичі ОСОБА_3 в даному випадку її донька ОСОБА_2 не може буди опікуном, а обов`язки опікуна слід покласти саме на заявника оскільки виникають обґрунтовані сумніви, що він, внаслідок характеру своєї професії зможу в повній мірі виконувати обов`язки опікуна, які полягають далеко не тільки у вирішення земельних питань підопічного.
Суддя Глибоцького районного суду
Чернівецької області В.В. Цуркан