РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Стрілецької О.В.

секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

представника відповідача Давиденка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 19.11.2024 (а.с.170-173), просить зобов`язати відповідача відновити попередній стан частини прибудови до нежилих приміщень загальною площею 53,1 кв.м. та 20,2 кв.м. першого поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 (монтаж склопакету, відновлення пошкодженої стіни та приведення фасаду у попередній стан); зобов`язати ТОВ «Трансорендсервіс» монтувати до перил сходин прибудови металеву пластину, яка, як перешкода до вхідних дверей прибудови знята; у разі невиконання вказаних дій ОСОБА_1 виконати зазначені роботи з покладенням витрат на ТОВ «Трансорендсервіс»; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 16 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що вона та ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 , є співвласниками нежилих приміщень на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , площею 53,1 кв.м. та 20.2 кв.м.

ТОВ «Трансорендсервіс» на праві власності належать підвальні приміщення загальною площею 123,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , які мають власний окремий вихід у двір.

Згідно з постановою Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 (справа № 295/11891/20) задоволені позовні вимоги ТОВ «Трансорендсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном; зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власний рахунок знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м. та 20,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; вирішено питання судових витрат.

Позивач зауважує, що попри те, що постанова Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 оскаржується в касаційній інстанції, директор ТОВ «Трансорендсервіс» ОСОБА_3 вчиняє неправомірні дії відносно належного їй та ОСОБА_2 майна шляхом його фактичного демонтажу, пошкодження та руйнування. Неправомірні дії відповідача носять систематичний характер.

ОСОБА_1 зауважує, що грубими діями директора ТОВ «Трансорендсервіс» пошкоджене належне їй майно, зокрема, будівельні матеріали та обладнання, яке використовувалось в процесі будівництва об`єкта нерухомості.

Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй заподіяні також моральні страждання у вигляді втрати спокою, душевного хвилювання. Відновлення її порушених прав вимагає від неї додаткового часу та зусиль. Розмір завданої їй моральної шкоди оцінений позивачем в сумі 16000,00 грн.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до ухвали суду від 23.09.2024 позовна заява була залишена без руху.

Згідно з ухвалою суду від 10.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; призначене підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали суду від 10.10.2024 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка постановою Житомирського апеляційного суду від 12.03.2025 залишена без змін.

08.11.2024 третя особа ОСОБА_2 направила письмові пояснення по справі (а.с. 127-137), в яких позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила їх задоволити. Пояснила, що 12.09.2024 відповідач в особі керівника ОСОБА_3 пошкодив належну їм з позивачем прибудову, як об`єкт будівництва, що вважається нерухомим. Неправомірні дії відповідача мають систематичний характер та призвели до захоплення частини прибудови для її власного використання відповідачем. В решті пояснення ідентичні зі змістом уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 07.10.2024.

19.11.2024 ОСОБА_1 направила заяву про збільшення позовних вимог (а.с.170-173).

13.01.2025 ОСОБА_1 направила клопотання про об`єднання в одне провадження з цією справою справи №295/18522/24 та справи №295/1550/24 (а.с.190-195).

Згідно з ухвалою суду від 07.04.2025, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про об`єднання цивільних справ в одне провадження на підставі ч. 3 ст. 188 ЦПК України, оскільки об`єднання перерахованих в клопотанні цивільних справ є недоцільним, позовні вимоги не є пов`язаними між собою, вони стосуються різних періодів, протягом яких на думку позивача відповідачем були вчинені неправовірні дії щодо належного позивачці майна, а відтак спільний розгляд цих справ значно ускладнить вирішення цього спору.

07.04.2025 закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначено по суті.

23.05.2025 ОСОБА_1 направила заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити (а.с. 222-234) Зміст заяви в частині обґрунтування позовних вимог аналогічний зі змістом позовної заяви, уточненої позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог. Крім того, ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити без її участі.

В судове засідання 17.06.2025 позивач не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі (а.с. 234).

Представник відповідача - адвокат Давиденко В.В. заперечував проти задоволення позовних вимог. Обгрунтовуючи заперечення вказав, що для наявності правових підстав для відшкодування шкоди необхідні такі елементи: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не наведено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для застосування цивільно-правової відповідальності.

Представник ОСОБА_6 зауважує, що твердження позивача про порушення її майнового інтересу помилкове, оскільки спірний об`єкт є самовільно збудованим, право власності ОСОБА_1 на самочинне будівництво не набула.

Адвокат Давиденко В.В. зазначає, що згідно з постановою Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 зобов`язанно ОСОБА_1 за власний рахунок знести прибудову до приміщень. Рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає до обов`язкового виконання, свідомо ігнорується позивачем, ОСОБА_1 навмисно затягує з його виконанням шляхом подання схожих за змістом позовних заяв про порушення її прав, як власника нерухомого майна.

Представник відповідача стверджує, що працівники ТОВ «Трансорендсервіс» жодних неправомірних дій щодо майна ОСОБА_1 не вчиняли, самовільно збудовану позивачкою прибудову не демонтовували. В задоволенні позову просив відмовити повністю.

ОСОБА_2 в судове засідання 17.06.2025 не з`явилась, в письмових поясненнях просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.137).

В судове засідання 17.06.2025 третя особа ОСОБА_3 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив (а.с. 240).

На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 17.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням норм ст. 244 ЦПК України ухвалення та оголошення судового рішення відкладено до 10-00 год 27.06.2025.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстроване нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_1 ) загальною площею 53,1 кв.м. (а.с.104-105).

Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яке складається з нежитлового приміщення площею 20,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , є його донька ОСОБА_2 (а.с. 106).

Згідно з постановою Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 в справі №295/11891/20 задоволені позовні вимоги ТОВ «Трансорендсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як спадкоємиці після смерті ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як правонаступника ОСОБА_5 ) за власний рахунок знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м. та 20,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 70-103).

Відповідно до Договору на виконання робіт від лютого 2024, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , останній бере на себе зобов`язання виконати роботи щодо відновлення доступу до дверей підвального приміщення житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; строк виконання робіт з 11.03.2024 по 30.04.2024 (а.с. 147).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положення ст. 16 ЦК України визначають загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Такими, зокрема, є: відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Згідно приписів частин 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст.ст. 1166, 1167 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох із зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалась на те, що директор ТОВ "Трансорендсервіс" ОСОБА_3 розбив зовнішню стіну частини прибудови, пошкодив фасад, зняв склопакет (вікно) великих розмірів, таким чином зруйнув прибудову, як об`єкт нерухомого майна. Позивач посилалась на те, що неправомірні дії ОСОБА_3 , як керівника ТОВ "Трансорендсервіс", призвели до порушення її прав, як власника нерухомого майна, внаслідок чого їй заподіяні як моральні, так і майнові збитки.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено вище по тексту рішення на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 02.04.2024 зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як правонаступника ОСОБА_5 ) за власний рахунок знести прибудову до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м. та 20,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 70-103).

Зі змісту судового рішення вбачається, що за результатами судового розгляду було встановлено, що прибудова до нежилих приміщень, загальною площею 53,1 кв.м. та 20,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , власниками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є об`єктом самочинного будівництва, зазначена прибудова була здійснена з порушенням будівельних норм, що вона перешкоджає доступу до нежитлових приміщень, власником яких є ТОВ "Трансорендсервіс", чим порушується право власності товариства, а відтак суд дійшов висновку про задоволення позову про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом знесення самовільної прибудови, обов`язок по знесенню якої покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначені обставини встановлені на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а відтак не підлягають додатковому доказуванню на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення її прав, як власника нерухомого майна.

Водночас, з огляду на те, що судом на підставі належних доказів встановлено, що прибудова, на здійснення неправомірного демонтажу якої відповідачем фактично посилається позивачка, є об`єктом самочинного будівництва, а відтак є неспроможними доводи позивача про порушення її прав, як власника нерухомого майна.

Встановлена обставина унеможливлює розгляд заявлених позивачкою вимог крізь призму можливого порушення майнових прав власника об`єкта нерухомого майна. І хоча факт зведення самочинної споруди не може виключати вимогу на відшкодування збитків, пов`язаних, зокрема, із завданням шкоди майну, що використовувалось для зведення споруд або забезпечувало їх існування, позивачем не надано доказів на підтвердження саме таких обставин.

Дослідивши надані позивачем для обгрунтування позовних вимог докази, суд вважає, що позивачем не доведено поза розумним сумнів, що пошкодження самочинно збудованої прибудови до нежитлових приміщень на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , площею 53,1 кв.м. та 20.2 кв.м. здійснено керівником ТОВ "Трансорендсервіс" Загільським Ю.М.

З долучених позивачем до матеріалів справи фотокарток (а.с. 13-17, 107-111, 140-145) неможливо визначити первісний стан прибудови, обсяг пошкоджень, що демонтаж самочинно збудової прибудови, обов`язок зі знесення якої покладений на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вчинені саме ОСОБА_3 .

Копія відповіді виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.10.2024 на звернення ОСОБА_8 , яка долучена позивачем до матеріалів справи, взагалі не стосується спірного об`єкта (а.с. 145).

З огляду на принцип змагальності судового процесу, який закріплений в ст. 12 ЦПК України, обов`язок сторони довести обставини, на які вона посилається для обгрунтування заявлених вимог, під час судового розгляду справи судом не були допитані заявлені позивачем свідки (а.с. 246), оскільки ні позивач, ні третя особа ОСОБА_2 , яка підтримала позовні вимоги, не з`явились в судове засідання під час розгляду справи по суті, представник відповідача зазначив, що йому невідомі особи, які заявлені свідками, невідомо, які обставини підлягають доведенню на підставі їх показів, в нього відсутні запитання до свідків, а на суд не покладений обов`язок здійснювати допит свідків самостійно.

В листі-відповіді з Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 07.10.2024, які долучені ОСОБА_2 відсутні будь-які відомості, які мають значення для вирішення спору і входять до предмета доказування, оскільки в ньому лише наявне посилання, що за результатами розгляду звернення з приводу неправомірних дій ОСОБА_3 не встановлено в його діях складу кримінального правопорушення (а.с. 138).

Суд відхиляє як доказ, подану ОСОБА_2 копію документа із назвою пояснення від 12.09.2020 з огляду на те, що представлена копія не відтворює повністю весь текст документа, відкопійована фрагментарно, не містить всіх реквізитів, які притаманні для належним чином засвідченої копії, а відтак не може бути прийнята судом як належний письмовий доказ в розумінні вимог ст. 95 ЦПК України.

Будь-які інші докази для доведення заявлених вимог позивачем не надані і в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності складу деліктного правопорушення, а саме того, що їй дійсно заподіяно шкоду, не доведена протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними, а також вину відповідача у заподіянні шкоди.

Отже, беручи до уваги встановлені під час розгляду цієї справи фактичні обставини, зважаючи на те, що позивачем не надано, достовірних, належних і достатніх доказів, які підтверджують протиправність дій відповідача, які знаходяться в причинному зв`язку із заподіянням позивачу шкоди, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансорендсервіс», місцезнаходження м. Житомир, вул. Кибальчича, 11, .

Треті особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.В. Стрілецька