Справа №333/1856/25
Провадження №2/333/2276/25
01 липня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві особистої приватної власності належить будинок, розташований за вказаною вище адресою.
Відповідач ОСОБА_2 його колишня дружина, яка зареєстрована в будинку, але не проживає у ньому з березня 2022 року.
На теперішній час у будинку зареєстрований та проживає лише позивач.
Реєстрація відповідача у вказаній квартирі покладає на позивача додаткові витрати на оплату комунальних послуг та чинить перешкоди в користуванні майном.
Ухвалою суду від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
14.05.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні 14.05.2025 року позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що відповідач ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, шлюб між ними розірвано за рішенням суду. Протягом останніх трьох років ОСОБА_2 проживає за кордоном, вона добровільно виїхала з помешкання, її речей в квартирі не має, комунальні платежі вона не сплачує, в утриманні житла участі не бере.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 до суду жодного разу не з`явилася, на адресу відповідача, за якою остання зареєстрована, було направлено судові повістки, які повернуто на адресу суду без вручення адресату.
На підставі ст.130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
З огляду на викладене, керуючись ч.4 ст.223 ЦПК України, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що 19.08.2011 року між ОСОБА_3 , діючої від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 укладено договір дарування частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №2006.
Зазначена вище обставина також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 12.09.2011 року №31279120.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 9/40 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Статтею 72 ЖК Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 ст.386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Факт реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1167075 від 04.03.2025 року.
При цьому, факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказаною адресою підтверджується довідкою за підписом голови квартального комітету №16 від 03.10.2024 року та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2024 року, яке набрало законної сили 12.12.2024 року, шлюби між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Доказів протилежного матеріали даної справи не містять.

У судовому засіданні встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , чинить ОСОБА_1 перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Суд вважає, що позивач має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. судом покладається відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.130, 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 01.07.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод