провадження № 2/294/101/25
справа № 294/1950/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі секретаря судового засідання Івашкевич В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м Чуднів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

22.10.2024 позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу, виданого Чуднівським районним судом Житомирської області від 29.11.2022 (справа №294/1724/22) з 1/4 частки всіх видів доходу на 1/6 частку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі судового наказу, виданого Чуднівським районним судом Житомирської області 29.11.2022 у справі №294/1724/22 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.11.2022 і до досягнення сином повноліття.

Позивач указує, що на підставі виконавчого листа №284/40/16-ц від 22.03.2018, виданого Олевським районним судом Житомирської області сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) колишній цивільній дружині ОСОБА_4 на утримання спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, на утриманні має матір ОСОБА_6 , 1963 року народження, яка є інвалідом ІІ групи із пожиттєвим статусом «потребує догляду» та лікування. Тож станом на вересень 2024 року змушений утримувати цивільну дружину ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 , доньку ОСОБА_5 та матір інваліда ІІ групи, а тому просив зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 30.01.2025, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк відповідачеві на подання відзиву.

У вказаний строк відповідач суду не надав відзив на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать надані позивачем у копії свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 від 01.08.2017 та витяги з реєстру Чуднівської територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судовим наказом, виданим Чуднівським районним судом Житомирської області 29.11.2022 у справі №294/1724/22 присуджено до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Також матеріали справи у виді копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17.05.2016 свідчать, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження зміни прізвища позивача з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

З наданої відповідачем довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , осіб № 824 від 17.05.2024 встановлено, що за зазначеною адресою зареєстровані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідач) та неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.06.1987, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (06.04.2017 змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ») являється матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Також з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 03.03.2020, вбачається, що ОСОБА_6 є пенсіонером з інвалідністю ІІ групи довічно.

Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу вказаних правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При цьому такі положення закону не виключають існування як однієї з підстав в якості самостійної, так і одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану, і погіршення стану здоров`я.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на існування підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та наявності підстав для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки на його утриманні перебуває ще одна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також мати з другою групою інвалідності, що не дозволяє йому надавати підтримку відповідачці шляхом сплати аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням суду (1/4 частина).

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що саме по собі народження дитини (або наявність такої дитини) у іншому шлюбі без підтвердження змін майнового стану позивача не свідчить про існування підстав для висновку про неможливість сплачувати ним аліменти у визначеному судом розмірі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування на ого утриманні неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одне лише свідоцтво про народження дитини не підтверджує вказаного факту.

Також позивачем не надано суду доказів того, що витрати на утримання двох дітей перевищують законодавчо допустимий розмір можливих відрахувань з його доходів. При цьому, суд наголошує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Подібні правові позиції наведені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Відхиляються як необґрунтовані доводи позивача і про те, що у нього на утриманні перебуває матір з інвалідністю ІІ групи, що впливає на можливість сплати ним аліментів у визначеному судом розмірі на утримання дитини, оскільки саме по собі пенсійне посвідчення ОСОБА_6 не свідчить про перебування останньої на утриманні позивача, а лише вказує на отримання нею пенсії по інвалідності.

Більше того, зазначені позивачем обставини не виникли після видачі Чуднівським районним судом Житомирської області 29.11.2022 судового наказу у справі №294/1724/22, яким присуджено з ОСОБА_1 до стягнення на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), а існували станом на ухвалення рішення судом. Тож обставини, передбачені ст. 192 СК України, які слугують підставою для зміни розміру присуджених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у житті позивача після ухвалення рішення суду не змінювались.

Доказів неможливості сплачувати присуджених на утримання неповнолітньої дитини аліментів позивачем суду не надано.

З огляду на викладене суд висновує, що встановлений судовим наказом розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення належними та допустимими доказами значного погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Внаслідок викладеного наявні підстави для відмови в задоволенні позову.

При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ірина БІЛЕРА