Харківський районний суд Харківської області
24 червня 2025 року
смт Покотилівка Харківської області
Справа №635/365/25
Провадження №2/635/2956/2025
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карасави І.О.,
секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позивач ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 (далі-відповідач) про стягнення шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою(далі -ДТП).
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 липня 2024 року ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, здійнсив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги пунктів 2.3.Б, 8.7.3.Е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року у справі № 635/9374/24 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 31.10.2024.
Транспортний засіб марки Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в результаті ДТП отримав механічні пошкодження, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - позивачу. Таким чином, особою винуватою у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та винною особою в завданні матеріальної шкоди та моральної шкоди є відповідач.
19.11.2024 страхова компанія перерахувала позивачеві грошові кошти в розмірі 156 800,00 грн. за мінусом суми франшизи в розмірі 3 200,00 грн. Суму франшизи, відповідач відмовився перерахувати позивачеві, а відтак грошові кошти в розмірі 3200,00 грн. в якості відшкодування франшизи також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, матеріальний збиток завданний позивачеві як власнику транспортного засобу Toyota Camry, р.н. НОМЕР_2 , становить 190 044, 08 грн, що є різницею між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП за вирахуванням суми страхового відшкодування. Крім того, позивач також вважає, що йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 30 000,00грн.
Будь-яких заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від відповідача не надходило.
Рух справи
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача Бабаскін К.С. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справи за відсутності позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив суд про причини неявки та не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Встановлені фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви суду
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Предметом спору у суді є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна.
Позивач є власником транспортного засобу Toyota Camrry, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Постановою Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року встановлено, що 22 липня 2024 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_3 в Харківській області, Харківському районі, сел. Пісочин, перехрестя Полтавського шосе та пров. Шевченка, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_5 , не був уважним, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з транспортним засобом ota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги пунктів 2.3 б, 8.7.3 е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Відповідно до висновку експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" №6613 від 03.10.2024, за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП, яка відбулась 22.07.2024 становить: 576 066, 44 грн.
Вказана сума вартості матеріального збитку, в експертизі визначалася як ринкова вартість автомобіля на момент ДТП - 22.07.2024. На сторінці 12 зазначеного висновку експерта, в абзаці першому зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 дорівнює 810 658, 69 тис. грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля (576 066, 44 тис. грн).
Вартість автомобіля до ДТП та відповідно його ринкова вартість із визначеним матеріального збитку встановлена у висновку експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" № 6613.
Під час судового розгляду судом не здобуто та учасниками процесу не надано жодних належних і допустимих доказів, що автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 мав будь-які пошкодження до ДТП, яка мала місце 22 липня 2024 року.
А тому суд приймає як належний і допустимий доказ в підтвердження заподіяних пошкоджень спричинених автомобілю Toyota Camry, р.н. НОМЕР_2 під час ДТП 22 липня 2024 року з вини відповідача, оскільки сам факт ДТП сторона відповідача не заперечує, а будь-яких інших доказів на спростування виявлених пошкоджень на зазначеному автомобілі стороною відповідача не надано.
Стороною відповідача не надано іншого експертного висновку, який би спростовував обставини встановлені у вказаному висновку.
Визначаючи суму, яка підлягає відшкодуванню у зв`язку з заподіяною шкодою, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року в справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Отже, відповідач, як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
Механізм відшкодування витрат у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу визначається, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди , а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Відповідно до п. 1.6 Методики, товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів економічна доцільність ремонту КТЗ - принцип оцінки, який передбачає, що відновлювальний ремонт КТЗ є доцільним лише за умови, що вартість відновлювального ремонту КТЗ підвищує його ринкову вартість, проте не перевищує її. Відповідно до п. 8.2 Методики, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, якщо незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість. А тому, суд погоджується, що ремонт транспортного засобу позивача є економічно невигідним, оскільки вартість витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, судом встановлено, що в наслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано майнової шкоди збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
З огляду на викладене, суд встановив, що матеріальний збиток завданий позивачу як власнику транспортного засобу Toyota Camry, р.н. НОМЕР_2 , становить 190 044, 08грн , що є різницею між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП за вирахуванням суми страхового відшкодування та прораховується як 576 066,44 грн - 226 021, 64 грн -160 000, 00 грн = 190 044,8 грн, де 576 066,44 грн. - це матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача, що дорівнює його ринковій вартості, 226 021,64 грн. - ринкова вартість автомобіля позивача після ДТП, та 160 000, 00 грн - сума максимального страхового відшкодування.
Таким чином з відповідача в користь позивача слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП різницю між розміром матеріального збитку та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 190 044,8 гривень.
Крім того, судом встановлено, що позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 156 800, 00 гривень за мінусом суми франшизи у розмір 3 200,00 грн.
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Таким чином, розмір франшизи, що становить 3 200,00грн підлягає відшкодуванню окремо, оскільки суд прийшов до переконання про стягнення різниці між розміром матеріального збитку та сумою виплаченого страхового відшкодування, яке здійснено без врахування франшизи.
Щодо стягнення моральної шкоди
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22).
Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19 (провадження №14-24цс21).
Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.
Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Відповідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Суд погоджується, що внаслідок ДТП і пошкодження транспортного засобу позивача йому була спричинена моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, однак суд не може погодитись з заявленим розміром такої. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд враховує, що саме по собі пошкодження автомобіля, який до цього не перебував у ДТП і не можливість користуванням ним протягом тривалого часу створює душевні страждання та певні незручності, що зумовлює зміну привичного способу життя та спричиняє певний дискомфорт, беручи до уваги психологічно-травмуючий фактор (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 15 000,00 гривень, що буде достатнім для розумного задоволення потреб позивача та не призведе до його безпідставного збагачення.
Щодо судових витрат
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та повязані із залученням експертів та проведенням експертизи.
Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно Договором про надання правової допомоги №17/12/2024 від 17 грудня 2024 року передбачена вартість послуг, яка за домовленістю сторін складає фіксовану суму у розмірі 20 000,00 грн.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суду надано: договір про надання правничої(правової) допомоги №17/12/2024 від 17 грудня 2024 року; акт приймання-передачі послуг до договору №17/12/2024 від 17 грудня 2024 року на загальну суму 20 000,00 грн.
Доказами з оплати таких послуг є виписка з рахунку, якою підтверджується зарахування коштів на картковий рахунок адвоката Бабаскіна К.С. 08.01.2025 від позивача, квитанці від 17.12.2024 про оплату таких послуг позивачем на рахунок адвоката із призначенням платежу.
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи, та пропорційності до розміру задоволених позовних вимог.
Оцінюючи співмірність послуг категоріям складності справи, ціни позову, обсягом наданих послуг, суд враховує, що предметом позову є відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 190 044,8 грн., справа відноситься до справ незначної складності з типовим предметом позову, позовна заява подання через сервіс «Електронний суд», позивач, представник позивача та відповідач у судових засіданнях участі не приймали.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сума у розмірі 20 000, 00 грн в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи в Харківському районному суді Харківської області, яку просить стягнути позивач з відповідача не є пропорційною та розумною.
Суд зазначає, що сума у розмірі 10 000,00 грн в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи в Харківському районному суді Харківської області, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, буде відповідати пропорційності розміру задоволених позовних вимог, є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.
Також судом встановлено, що з метою надання послуг з проведення судової експертизи між Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" та позивачем укладено договір №6613 від 09.09.2024 року. За послуги, пов`язані із проведенням транспортно-товарознавчої експертизи, позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 5 452 грн, 42 коп , що підтверджується актом попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта, експертного дослідження №6613 від 16.08.2024 та актом здачі-приймання висновку експерта , експертного дослідження №6613 від 03.10.2024.
Ураховуючи наведене, суд стягує вищевказані витрати на проведення експертного дослідження з відповідача.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 184,15 гривень, а також понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 200, 265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 190 044,8 гривень, розмір франшизи, що становить 3 200,00 гривень та моральну шкоду заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 15 000,00 гривень.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Суддя І.О. КАРАСАВА