ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1225/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3887/21 Категорія: 302010000 Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіГончар Н. І., Сіренко Ю.В.
секретарШирокова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Олішевського В. В.на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2025 (повний текст складено 01.05.2025, суддя в суді першої інстанції Піньковський Р. В.) у цивільній справі за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Уманської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

у травні 2022 року заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Уманської міської ради звернувся до суду з позовом, яким просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Уманської міської ради земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер :03:000:1473, земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер :03:000:1472, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог вказав на те, що за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітетом Уманської міської ради Ковбасюк А.П. 21.12.2016 за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :03:000:1473) та для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :03:000:1472).

Підставою для державної реєстрації вказаних речових прав зазначено архівні витяги з рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок» від 28.09.2000 № 452.

За даними досудового слідства вищевказаній особі земельні ділянки у власність у передбаченому законом порядку не передавалися, оскільки виконавчим комітетом Уманської міської ради відповідне рішення не приймалося, а право власності на ці земельні ділянки зареєстровано на підставі підробленого, тобто незаконного рішення, що підтверджується висновком судової експертизи від 30.08.2018 № 1340/17-23, 794-798/18-23, проведеної експертом Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Цим висновком встановлено, що під час дослідження аркушів рішення № 452 отвори через які прошиті аркуші рішення мають нерівні краї та їх конфігурація різна. Відтінки паперу 1-го та 3-го аркушів рішення № 452 відрізняються від відтінку паперу 2-го аркушу.

Також друкований текст на першому та другому аркушах рішення № 452 надруковані не одномоментно.

Згідно з листом начальника відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю виконавчого комітету Уманської міської ради Поліщук О. Г. до міської ради із заявою на отримання земельної ділянки не зверталася.

Отже досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 земельні ділянки у приватну власність у встановленому законом порядку Уманською міською радою, як власником, не передавались.

Разом з цим, відповідно до відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірні земельні зареєстровано за ОСОБА_1 .

Таким чином встановлено факт незаконності вибуття спірних земельних ділянок із володіння власника територіальної громади м. Умань поза її волею, відновлення якого можливо лише шляхом витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Оскільки держава Україна в особі уповноваженого органу Уманської міської ради не висловила своєї волі, не була учасником правовідносин з надання спірних земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 , підстав визнавати недійсними рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 28.09.2000 № 452 немає.

Натомість, земельні ділянки можуть бути витребувані у ОСОБА_1 , як такі, що вибули з володіння власника поза його волею.

Необхідність реагування органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з бездіяльністю Уманської міської ради в частині повернення у власність територіальної громади землі, яка незаконно вибула з її власності.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2025 позовні вимоги у справі задоволено з посиланням на те, що спірні земельні ділянки вибули з володіння територіальної громади поза її волею внаслідок підроблення відповідного рішення міської ради про передачу земельних ділянок у власність відповідача, що є підставою для витребування такого нерухомого майна у порядку ст. 388 ЦК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Олішевський В. В.26.05.2025 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відхилення позовних вимог.

Вказує, що згідно з висновком судової технічної експертизи документів від 30.08.2018 № 1340/17-23, 794-798/18-23 з часу формування архівної справи в 2000 році (прошито та пронумеровано 311 аркушів) і по день проведення експертизи в 2018 році, архівна справа не розшивалася. Всі документи, які знаходяться в архівній справі, є оригіналами і сформовані Уманською міською радою в 2000 році. Дати відповідь на ряд питань експерт не зміг.

Отже посилання суду першої інстанції у рішенні на те, що даним висновком експерта від 30.08.2018 підтверджується підроблення рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 від 28.09.2000 є хибним, так як висновок експерта за результатами проведення судової технічної експертизи документів № 1340/17-23, 794-798/18-23 дані твердження спростовує.

Під час проведення експертизи, експерт досліджував рішення № 452 на 3-х аркушах (сторінка 9-12 висновку експерта). Позивачем надано до суду ксерокопію двох різних рішень № 452, кожен з яких на 2-х аркушах. Представник відповідача звертав на це увагу суду але суд дане твердження до уваги не взяв.

Суд у справі не витребував оригінал рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 від 28.09.2000 (без прізвища ОСОБА_1 ), що вплинуло на повноту судового розгляду.

Ксерокопія рішення № 452 від 28.09.2000 (без прізвища ОСОБА_1 ) не могла братися судом до уваги, оскільки представник відповідача ставив під сумнів цей письмовий доказ.

Позивачем надано до суду висновок експерта без додатків, що не дає можливість ознайомитися з дослідницькою частиною висновку.

Позивачем не надано до суду архівну справу № 772 на 311 аркушах та рішення № 452 від 28.09.2000, яке було предметом дослідження при проведенні експертизи, із позначенням відповідними штампами експертної установи.

Позивачем не надано суду висновку експерта, в якому аркуші заключної частини завірені відбитками печатки експертної установи. Так само позивач не надав до суду таблицю зображень на 7 аркушах, яка також має бути підписана експертом і засвідчена відбитками печатки експертної установи.

Як зазначено у висновку експерта, архівна справа №772 Уманської міської ради та її виконавчого комітету на експертизу надані не упакованими, що свідчить про неналежне здійснення органом досудового розслідування оформлення матеріалів провадження та надає можливість стороннього втручання у зміст відповідного доказу.

Скаржник наголошує на тому, що до висновку експерта № 1340/17-23, 794-797/18-23 від 30.08.2018 слід застосувати доктрину "плодів отруйного дерева" (fruit of the poisonous tree), сформульовану Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України", "Балицький проти України", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України". Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним чи недопустим, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж ("Гефген проти Німеччини"). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Відповідна правова позиція викладена також в Постановах Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 1340/5184/18, від 10.12.2020 у справі № 761/19749/13-к, від 13.11.2019 у справі № 1-07/07.

В порушення процесуального законодавства в судовому рішенні суд послався як на доказ на копію рішення виконавчого комітету Уманської міської ради №452, в якому відсутнє прізвище ОСОБА_1 , попри наявність іще однієї копії цього ж рішення виконавчого комітету, яке містить прізвище ОСОБА_1 .

При цьому суду справі надав перевагу копії рішення, яка не засвідчена належними уповноваженими особами міської ради.

Таким чином наявна потреба у дослідженні оригіналу відповідного рішення виконавчого комітету.

Рішення № 452 від 28.09.2000 виконавчого комітету Уманської міської ради, яке містить прізвище ОСОБА_1 , що було вилучене в ході тимчасового доступу до документів в архівному відділі Уманської міської ради в оригіналі, попередньо перевірено та погоджено посадовими особами структурних підрозділів, підписано посадовими особами після прийняття рішення відповідно до Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади ( затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.1997 року №1153, в редакції, чинній на дату прийняття рішення у 2000 році).

Суд першої інстанції посилається на протокол допиту свідка ОСОБА_2 від 20.02.2023 щодо подій вересня 2000 року про наявність печатки на рішенні міської ради, однак станом на вказаний час норми законодавства таких вимог щодо документів на оформлення права власності на земельні ділянки не містили.

Протокол допиту свідка, отриманий слідчим або прокурором під час досудового розслідування, не може прирівнюватися до показань свідків в цивільному судочинстві. Крім того, показання свідка зводяться до легалізації ксерокопії рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 від 28.09.2000, яке не містить прізвища ОСОБА_1 , якого не існує в оригіналі і яке було зроблене з копії, походження якої не відоме, тому є неналежним доказом.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо меж судового розгляду, оскільки суд врахував протокол допиту свідка ОСОБА_2 від 20.02.2023, протокол огляду документів від 25.08.2022, які були подані прокурором після закінчення підготовчого провадження у справі, та фактично самостійно змінив підставу позову.

Суд посилається як на доказ на витяги з ЄРДР щодо фактів порушень кримінальних проваджень №0000026 від 21.06.2017, №0000761 від 23.06.2021, лист Черкаської обласної прокуратури від 28.08.2021 № 15/1- 949 вих.21, листи слідчого СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області від 28.02.2023 та від 23.03.2023, однак такі докази не можуть підтверджувати вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, суд необґрунтовано посилається як на встановлений факт на відомості у фабулах кримінальних правопорушень на складання та виготовлення підроблених державних актів, використання завідомо підроблених бланків державних актів.

Суд посилається на протокол огляду документів від 25.08.2022 в якому досліджується рішення №452 (підроблене та оригінал), проте за вказаним протоколом проводився огляд справи №772 та рішення №432-458 (оригінали) а також документів, які були долучені в копіях до матеріалів провадження. Тобто оригінали досліджені не були.

Щодо висновку експерта від 15.06.2022 № СЕ-19/124-22/5297-ПЧ (який суд прийняв як доказ без відповідного клопотання сторони позивача) суд не врахував, що позивач не надав процесуального документу про призначення експертизи в якому б було зазначено питання, поставлені експерту, а також які об`єкти підлягають дослідженню.

Позивач не надав суду протоколу, де органом досудового розслідування зафіксовано отримання документів, що були предметом дослідження при проведенні експертизи.

Отже відповідач позбавлений можливості пересвідчитися у тому, які саме зразки були вилучені або відібрані, їх кількість, умови відбору або вилучення.

Згідно нумерації сторінок висновку експерта він складається з 42 сторінок, а позивачем надано до суду висновок з 23 сторінок. Що міститься на решті 19 сторінках висновку експерта суду і відповідачу не відомо.

У висновку експерта від 15.06.2022 зазначено, що експерту надано лише два вільні зразки підпису ОСОБА_1 . Але чи є відповідач по справі ОСОБА_1 особою відносно якої проводилася дана експертиза суду і відповідачу не відомо. Експериментальні, умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_1 експерту не надавалися.

У листі ГУНП в Черкаській області від 26.10.2019 № 10576/24/68 (якому суд надав оцінку та який подано без додатків, а також після закінчення підготовчого провадження у справі) на адресу ГУ Держгеокадастру запит був сформований відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_2 .

Згідно паспорта відповідача, який є у матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20.10.1983 і по сьогоднішній день зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Таким чином запит, який 26.10.2019 був сформований на адресу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, стосувався іншої людини.

Інформація щодо спірних земельних ділянок та видачі державних актів відсутня у ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, так як реєстрація права власності ОСОБА_1 здійснена 21.12.2016, коли норми законодавства містили інші формулювання.

Суд не надав оцінку відповіді на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 22.09.2022 № 29-23-0.21-3075/2-22 про те, що державна реєстрація спірних земельних ділянок проведена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ПП «Профікон».

Прокурор дізнався про ймовірне порушення права власності відповідної територіальної громади на спірну земельну ділянку ще 21.06.2017, однак позов подано у 2022 році, чим допущено пропуск строків позовної давності.

Суд, в порушення норм процесуального права, відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Також подана апеляційна скарга відповідача містить заперечення на ухвалу Уманського міськрайонного суду від 21.04.2025 про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Піньковського Р. В., адже вказаний суддя розглядає цивільну справу, учасником якої є Уманська міська рада, у трудових відносинах з якою знаходиться дружина судді Піньковська К. Г.

Суддя відмовив у задоволенні заяви про відвід судді з посиланням на рішення РСУ № 46 від 07.09.2017, яке не має відношення до підстав заявленого відводу.

Відзиву на дану апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 07.12.2016 за № НВ-016, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 09.06.2015, ПП «Профінкон», ОСОБА_3 , в Управлінні Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області 07.12.2016 зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :03:000:1473, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із категорій земель: землі житлової та громадської забудови. Власність приватна, власник ОСОБА_1 , розмір земельної ділянки 0,0900 га.

Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 07.12.2016 за № НВ-016, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 09.06.2015, ПП «Профінкон», ОСОБА_3 , в Управлінні Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області 07.12.2016 зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :03:000:1472, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства із категорій земель: землі сільськогосподарського призначення. Власність приватна, власник ОСОБА_1 , розмір земельної ділянки 0,0900 га.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 05.08.2021 за № 269169905, на підставі архівного витягу рішення Уманської міської ради № 452 виданого 28.09.2000, за ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,09 га з кадастровим номером :03:000:1473, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 108.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 26.08.2021 за № 271987993, на підставі архівного витягу рішення Уманської міської ради № 452 виданого 28.09.2000, за ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,09 га з кадастровим номером :03:000:1472, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 108.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованому 26.08.2021 зареєстровано кримінальне провадження №0000761 від 23.06.2021 та внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України. При здійсненні Черкаською обласною прокуратурою процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що згідно вищевказаного витягу з ЄРДР, фабулою кримінального правопорушення є: група невстановлених осіб у період часу з 2016 та 2018 роки, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи заволодіти чужим майном, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань, не маючи ніяких правових підстав та законних повноважень, без відповідних рішень Виконавчого комітету Уманської міської ради та надання дозволу на розробку та виготовлення технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність земельних ділянок, здійснили службове підроблення офіційних документів, а саме: склали та виготовили державні акти на право приватної власності на землю, висновки про вартість майна та довідки про відсутність забудов, до яких внесли завідомо недостовірні відомості про рішення Уманської міської ради, яким передано у приватну власність земельну ділянку, площі земельної ділянки, власника земельної ділянки, місця розташування, вартості та інше, які були видані та оформлені на завідомо підшуканих громадян. В подальшому через державних кадастрових реєстраторів міськрайонного управління по Уманському району та Умані Держгеокадастру у Черкаській області в Національній кадастровій системі, здійснили державну реєстрацію земельних ділянок, які розташовані на території м. Умань, які в подальшому по попередній домовленості реалізували за грошові кошти на користь завідомо підшуканих осіб, з метою створення добросовісного набувача, чим здійснили вибуття нерухомого майна, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань, тим самим заподіяли тяжких наслідків.

У ході досудового розслідування також встановлено, що ГО управління Держгеокадастру по м. Умань та Уманському районі ГУ Держгеокадастру Черкаської області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч служби, умисно з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, не маючи ніяких правових підстав та законних повноважень, без відповідних рішень Уманської міської ради на надання дозволу на розробку та виготовлення технічної документації із землеустрою, використовуючи завідомо підроблені бланки державних актів на право приватної власності на землю, які були видані та оформлені на підставних осіб, здійснили через кадастрових реєстраторів міськрайонного управління Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі, державну реєстрацію земельних ділянок, що розташовані на території м. Умань, а саме: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 та інші, які в подальшому реалізували за грошові кошти на користь іноземних громадян, чим здійснили вибуття нерухомого майна, яке перебувало в комунальній власності Уманської міської ради, спричинивши державі тяжкі наслідки.

Також судом встановлено, що відповідно до листів ст. слідчого СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області Падалки Б.В. від 28.02.2023 за №9030/24/68 та від 23.03.2023 за №9847/24/68 на адресу керівника Уманської окружної прокуратури направлені матеріали кримінального провадження №0000761 від 23.06.2021 з метою використання в претензійно-позовній роботі щодо представництва інтересів держави у цивільному судочинстві.

У відповідності до постанови ст. слідчого СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області Падалки Б. В. потерпілим у вказаному кримінальному провадженні було визнано Уманську міську раду та залучено представниками потерпілої сторони та особами, які здійснюватимуть представництво інтересів Уманської міської ради Гришака Антона Михайловича та головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Уманської міської ради Щербака Назара Леонідовича, якою є Уманська міська рада. Вказаним представникам роз`яснено права та надано розпорядження вручити пам`ятку про процесуальні права. При цьому слідчим, при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 21.06.2017 було встановлено, що громадянин ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із певними встановленими особам та іншими невстановленими особами, у період часу з 2016 та 2018 роки, не маючи ніяких правових підстав та законних повноважень, без відповідних рішень виконавчого комітету Уманської міської ради про надання дозволу на розробку та виготовлення технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність земельних ділянок, використовуючи завідомо підроблені бланки державних актів на право приватної власності на землю, висновки про вартість майна та довідки про відсутність забудов, які були видані та оформлені на певних громадян, здійснили через державних кадастрових реєстраторів міськрайонного управління по Уманському району та Умані Держгеокадастру у Черкаській області в Державному земельному кадастрі, державну реєстрацію земельних ділянок, які розташовані на території м. Умань, які в подальшому по попередній домовленості реалізували за грошові кошти на користь завідомо підшуканих осіб, з метою створення добросовісного набувача, чим здійснили вибуття нерухомого майна, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань та завдали матеріальних збитків в особливо великих розмірах.

Також у відповідності до листа Черкаської обласної прокуратури від 28.08.2021 за № 15/1-949вих.21, направленого на адресу Уманської міської ради, повідомлено про те, що під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, встановлено незаконність вибуття землі із комунальної власності м. Умань, в тому числі це стосувалося спірних земельних ділянок з кадастровим номером :03:000:1472 та з кадастровим номером :03:000:1473 площею 0,09 га кожна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Прокурор у вказаному листі просив у найкоротший термін, в межах строку позовної давності, повідомити Черкаську обласну прокуратуру чи вживались, у тому числі у судовому порядку, Уманською міською радою заходи з метою державних інтересів та усунення порушень та чи планується вжиття таких заходів у майбутньому.

Згідно відповіді міського голови на вищевказаний лист від 25.08.2021 від 20.08.2021 № 15/1-949вих21, заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Чустраку Д. В., повідомлено що позовних заяв про скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, зазначені у листі та витребування їх з чужого незаконного володіння, подано не було.

Так згідно п.п.1.23 рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок» від 28.09.2000 № 452 ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку площею 900 кв.м для будівництва житлового будинку та 900 кв.м для ведення особистого підсобного господарства, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Даний примірник рішення не має будь-яких відтисків печаток Уманської міської ради, а містить лише підписи членів, голови та секретаря міськвиконкому.

Разом з цим, згідно пункту 1 примірника рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок» від 28.09.2000 № 452, на якому наявний відтиск печатки «Загальний відділ» Уманської міської ради, погоджувальні підписи членів міськвиконкому та затверджувальні підписи голови і секретаря міськвиконкому, наявні лише 17 підпунктів пункту 1 та 4 підпункти пункту 2 та відсутня будь-які відомості щодо передачі земельних ділянок в приватну власність ОСОБА_1 .

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів від 30.08.2018 № 1340/17-23, 794-798/18-23 встановлено, що під час дослідження аркушів рішення № 452 отвори, через які прошиті аркуші рішення, мають нерівні краї та їх конфігурація різна. Відтінки паперу 1-го та 3-го аркушів рішення № 452 відрізняються від відтінку паперу 2-го аркушу.

Також друкований текст на 1-му та 2-му аркуші рішення № 452 надрукований друкуючим пристроєм з електрофотографічним способом друку, у той час як текст на 3-му аркуші нанесено струменевим способом.

Висновком встановлено, що текст на 1-му та 2-му аркушах рішення № 452 надруковані не одномоментно.

У відповідності до листа ГУНП в Черкаській області від 26.10.2019 № 10576/24/68 на адресу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, останнім запропоновано надати відомості з приводу безоплатного надання земельних ділянок на території м. Умань та України, в тому числі ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 21.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, по факту незаконного виведення нерухомого майна (земельних ділянок) із комунальної власності Уманської міської ради на користь третіх осіб.

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 19.11.2019 за № 10-23-0.23-8205/2-19 на вищевказаний запит, за інформацією міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відомості стосовно безоплатного надання земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_1 , відсутні.

Згідно протоколу допиту свідка від 20.02.2023 у кримінальному провадженні №0000761 від 23.06.2021 щодо незаконного набуття права власності громадянами на землю із комунальної власності Уманської міської громади був допитаний ОСОБА_2 , який пояснив, що на цей час працює консультантом зі здійснення геодезичних робіт у ФОП ОСОБА_5 . Також до 1996 року працював начальником Управління земельних ресурсів Уманського міськвиконкому, у послідуючому у відділі земельних ресурсів м. Умань Держкомзему України, з 1997 по 2001 роки директором ПП «Геоплан» (діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, інше) тому є спеціалістом у сфері земельних відносин, зокрема щодо законності порядку отримання громадянами земельних ділянок у власність, оформлення органами місцевого самоврядування рішень про надання у власні громадянам землі, тощо.

Окрім цього, за час перебування ОСОБА_2 на посаді директора ПП «Геоплан», підприємство виконувало великий об`єм технічної документації із землеустрою на замовлення громадян, а також Уманської міської ради щодо приведення у відповідність до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» технічну документацію. У зв`язку з цим, до підприємства надходили прийняті рішення виконавчого комітету Уманської міської ради та Уманської міської ради, які залишилися в його архіві, у тому числі рішення № 452, з відтиском печатки «Загальний відділ».

Близько з 2015 року ПП «Геоплан», не функціонує як підприємство, однак ОСОБА_5 (син ОСОБА_2 ), який зареєстрований як ФОП, продовжує здійснювати геодезичні роботи. Ураховуючи це, архів ПП «Геоплан» переданий до ФОП ОСОБА_5 , який використовується у роботі по сьогоднішній день.

ОСОБА_2 пояснив, що рішення органу місцевого самоврядування містить мокру печатку «Загальний відділ», погоджувальні підписи членів міськвиконкому та затверджувальні підписи голови і секретаря міськвиконкому.

Після огляду ОСОБА_2 двох різних рішень № 452, з них одне вилучено органами досудового слідства в архівному відділі Уманської міської ради у в ході проведення тимчасового доступу до документів та інше надано ФОП ОСОБА_5 , останній пояснив, що у порівнянні вказаних рішень, рішення, яке витребуване в архівному відділі не містить печатки «Загальний відділ», що свідчить про його ймовірну підробку, оскільки на рішенні, яке знаходилось в архіві ПП «Геоплан», така печатка існує.

Також у відповідності до протоколу огляду документів від 25.08.2022, в якому досліджуються рішення № 452 (підроблене та оригінал), вилучені в ході тимчасового доступу до документів та отримані відповіддю на запит від ФОП ОСОБА_6 , де окремо проводиться аналіз двох рішень та підтверджується недійсність рішення № 452, вилученого в ході тимчасового доступу до документів.

При цьому, було проведено судово-почеркознавчу експертизу від 15.06.2022 №СЕ-19/124-22/5297-ПЧ, яким встановлено, що два підписи від імені ОСОБА_1 в графах «Підпис» у заяві ОСОБА_1 про надання архівного витягу від 20.09.2016 виконані не ОСОБА_1 , 1958 року народження, а іншою особою (особами). Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Довідку отримала 04.10.16» у архівному Витязі № 630/04-12/01 від 03.10.2016 на заяву ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , 1958 року народження, а іншою особою.

Рукописний напис «» в графі «№ телефону» заяви ОСОБА_1 від 20.09.2016 про надання архівного витягу виконаний ОСОБА_7 , 1992 року народження. Рукописний напис «20.09.2010» в даній заяві виконаний, ймовірно, не ОСОБА_4 , 1977 року народження. Даний напис виконаний не ОСОБА_8 , 1977 року народження, не ОСОБА_9 , 1983 року народження, не ОСОБА_10 , 1977 року народження, не ОСОБА_7 , 1992 року народження, не ОСОБА_11 , 1982 року народження, не ОСОБА_12 , 1974 року народження, а іншою особою.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законом.

Положеннями ст. 17 ЗК України визначені повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, до яких зокрема належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ст. 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, а саме громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Зазначеними нормами права встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Разом з тим, особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором, та є ефективним.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам і така позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 та від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України, якщо земельною ділянкою неправомірно заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник із дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Такі правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 372/770/19.

Положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені вимоги про витребування спірних земельних ділянок є ефективним способом захисту у цій справі, оскільки земельні ділянки вибула із комунальної власності громади неправомірно внаслідок фактичного підроблення змісту рішення органу місцевого самоврядування, що підтверджено відповідними письмовими доказами.

Такий висновок суду підтверджений тим, що підставою набуття ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки з кадастровими :03:000:1473 та :03:000:1472 та їх державної реєстрації є архівний витяг рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 виданого 28.09.2000 «Про приватизацію земельних ділянок». Під час розгляду справи судом було достовірно встановлено, що ОСОБА_1 до Уманської міської ради з письмовою заявою про отримання у власність земельної ділянки не зверталася. Дану обставину підтвердила як сама ОСОБА_1 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 368 КК так і доказами, отриманими під час розгляду цивільної справи, а саме відповідним листом начальника відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю виконавчого комітету Уманської міської ради від 02.12.2019.

Крім того, згідно висновку судової технічної експертизи документів від 30.08.2018 № 1340/17-23, 794-798/18-23 текст рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 у частині надання ОСОБА_1 у приватну власність спірних земельних ділянок надрукований з іншого друкуючого пристрою з електрофотографічним способом друку, решта ж тексту надруковано з використанням друкуючого пристрою зі струменевим способом друку. Тобто, вказаним висновком експерта підтверджено підробку рішення № 452 в частині надання ОСОБА_1 в приватну власність земельної ділянки.

Отже є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є доведеними та ґрунтуються на вимогах закону.

Позовні вимоги заявлені у відповідності до вимог ст. 388 ЦК України до належного відповідача ОСОБА_1 , яка на момент звернення позивача до суду з позовом є кінцевим добросовісним набувачем спірної земельної ділянки.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника стосовно необ`єктивності висновку експерта, на який послався суд першої інстанції, з підстав неможливості надання відповіді експертом на ряд питань, дослідження рішення міської ради на різній кількості сторінок, а також недоліки у нумерації сторінок висновку, адже такі аргументи самі по собі не можуть свідчити про необґрунтованість зроблених експертом висновків (щодо додавання до рішення аркушів із прізвищем відповідача у перелік осіб, яким надавалися міською радою земельні ділянки у приватну власність, з плином часу після прийняття такого рішення) та не спростовують, зокрема, факту того, що відповідач ОСОБА_1 узагалі не зверталася до міської ради із заявами про надання їй у право власності спірних земельних ділянок, відтак, рішення щодо неї міською радою з даного приводу прийматися не могло.

Клопотань стосовно необхідності призначення іншої експертизи з даного питання сторони суду не подавали, альтернативних експертних висновків суду також надано не було.

З цих же підстав апеляційний суд не погоджується з посиланнями скаржника на те, що суд першої інстанції не витребував оригінал рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 від 28.09.2000 (без прізвища ОСОБА_1 ), як і про необхідністьб дослідження такого доказу, оскільки, як зазначалося, вказана особа у встановленому законодавством порядку до місцевої ради за передачею у приватну власність спірних земельних ділянок не зверталася та експерт у проведеному дослідженні встановив, що примірник рішення № 452 від 28.09.2000 за яким відповідач зареєструвала право власної на землю є недостовірним, оскільки листки з прізвищем ОСОБА_1 додруковано пізніше та в інший спосіб.

Посилання скаржника на те, що висновок експерта надано без додатків та не надано матеріали, які безпосередньо досліджував експерт, апеляційний суд відхиляє, так як дослідницька частина вказаного висновку дає можливість оцінити аргументованість висновків експерта, як і об`єктивність надання ним відповідей на поставлені запитання.

Стверджувані скаржником недоліки щодо оформлення матеріалів для надання експерту на дослідження, враховуючи його аргументованість та співвідношення з іншими матеріалами справи, не можуть свідчити про неправильне вирішення судом першої інстанції спору у справі.

За встановленого факту фальсифікації рішення № 452 від 28.09.2000, аргументи скаржника про його належне посвідчення та реєстрацію не дають суду підстав стверджувати про законність виникнення у відповідача оспорюваного права власності на землю.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції посилається на протокол допиту свідка ОСОБА_2 від 20.02.2023 щодо подій вересня 2000 року про наявність печатки на рішенні міської ради, однак станом на вказаний час норми законодавства таких вимог щодо документів на оформлення права власності на земельні ділянки не містили, апеляційний суд відхиляє, оскільки дана обставина не свідчить про дотримання відповідачем порядку отримання у власність спірних земельних ділянок за відсутності відповідного звернення та його розгляду органом місцевого самоврядування.

Аргументи апеляційної скарги про те, що протокол допиту свідка, отриманий під час досудового розслідування, не може прирівнюватися до показань свідків в цивільному судочинстві, не свідчать про те, що відповідний доказ, як письмовий, не може мати оцінку при розгляді цивільної справи.

Крім того, зазначений доказ не є тим виключним джерелом встановлення фактичних обставин у справі на якому ґрунтуються висновки суду першої інстанції по суті спору.

З цих же підстав слід відхилити посилання скаржника на те, що зазначений доказ подано після закінчення підготовчого провадження у справі.

В цілому апеляційний суд не погоджується з усіма аргументами скарги представника відповідача про неможливість використання як доказів матеріалів відповідного кримінального провадження, адже такі докази в даній справі отримали об`єктивну оцінку у аспекті підтвердження обставин, зазначений прокурором як підстави цивільного позову, а не для з`ясування тих, що входять у предмет доказування у кримінальному провадженні, зокрема, щодо встановлення події злочину та осіб, що його вчинили.

Посилання скаржника про те, що у листі ГУНП в Черкаській області від 26.10.2019 № 10576/24/68 складено щодо іншої особи ОСОБА_1 за сукупності інших доказів у справі не можуть підтверджувати помилковість висновків міськрайонного суду по суті спору.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що суд першої інстанції не надав оцінку відповіді на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 22.09.2022 № 29-23-0.21-3075/2-22 про те, що державна реєстрація спірних земельних ділянок проведена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ПП «Профікон», адже за відсутності законності (належного дотримання встановленої законодавством процедури передачі приватній особі у власність земельної ділянки комунальної власності) виникнення у відповідача права власності на спірні земельні ділянки лише на підставі факту розроблення техдокументації із землеустрою є неможливим.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, апеляційний суд зважає на таке.

Відповідно до положення ст. 256 та ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами, визначеними ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з вимогами частин 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Початок перебігу строку позовної давності для звернення до суду пов`язується як з моментом порушення прав особи, так і з моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Про наявність ознак підробки рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 прокурору стало відомо 30.08.2018 за результатами проведеної в межах кримінального провадження судової технічної експертизи цього рішення, тобто з дати відповідного висновку експерта, що скаржником не спростовується.

Після аналізу та перевірки інформації, отриманої під час досудового розслідування прокурор дізнався про незаконність вибуття з комунальної власності Уманської міської ради спірної земельної ділянки.

Уманська міська рада, яка є позивачем у цій справі, на час проведення вказаної експерти процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні не мала, а тому їй не було відомо про результати проведеної 30.08.2018 судової технічної експертизи рішення № 452.

Статусу потерпілої особи у кримінальному провадженні Уманська міська рада набула лише 21.04.2020, після чого лише змогла ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та дізнатися про порушене своє право.

Також про незаконність вибуття з комунальної власності територіальної громади міста Умані спірної земельної ділянки міській раді стало відомо з листа Черкаської обласної прокуратури від 20.08.2020 № 15/1-949вих.21.

При цьому за приписами пунктів 12 та 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в державі тривав з 12.03.2020 по 30.06.2023.

Крім того, військовий стан в державі, введений 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, триває і на даний час.

Отже суд першої інстанції вірно вказав, що встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом прокурором не пропущений, оскільки після 2018 року, коли прокурор дізнався про порушене право, у 2020 році було введено карантин, що продовжив відповідний строк позовної давності до червня 2023 року, а в лютому 2022 року у державі введено військовий стан, що зупинив перебіг позовної давності, отже прокурор у межах визначених строків подав позов у цій справі у травні 2022 року.

Апеляційний суд не погоджується із запереченнями апеляційної скарги відповідача на ухвалу Уманського міськрайонного суду від 21.04.2025 про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Піньковського Р. В. з підстав того, що вказаний суддя розглядає цивільну справу, учасником якої є Уманська міська рада, у трудових відносинах з якою знаходиться дружина судді ОСОБА_13 , оскільки у вказаному відводі суддею відмовлено обґрунтовано з посиланням на те, що сам по собі факт наявності трудових відносин дружини головуючого судді з Уманською міською радою, яка є позивачем у справі, не може свідчити про упередженість або заінтересованість судді у вирішенні спору, враховуючи, що його дружина працює в міській раді на посаді, що не є керівною та не пов`язана з вирішенням питань правовідносин, що склались у справі. Вона не уповноважена представляти інтереси Уманської міської ради при здійсненні судочинства чи при вирішенні земельних питань, щодо комунального майна тощо. Отже відсутні об`єктивні чинники, які б вказували на наявність певної особистої заінтересованості судді, прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

За таких обставин посилання суду першої інстанції на рішення РСУ № 46 від 07.09.2017, щодо чого заперечує скаржник, зважаючи на загальні роз`яснення, які містяться у зазначеному рішення, про те, що судова процедура вважається справедливою тільки тоді, коли вона спрямована на забезпечення верховенства права, законності, рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності, гласності та відкритості, є доречним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2025 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника відповідача без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги витрати скаржника по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи до відшкодування не підлягають.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи скаржникам не відшкодовувати.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 02.07.2025.

Суддя-доповідач

Судді