Провадження № 2/641/624/2025 Справа № 641/6162/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Кисіль О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Харківської міської ради, Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна С.З. в якій просить визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 18.08.2022. Позивачка є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Так на момент смерті батька вона перебувала під окупацією військами рф за місцем своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . У вересні 2022 року, під час звільнення міста Куп`янськ збройними силами України, позивач була вимушена виїхати с зони бойових дій до російської федерації (далі - рф). Наприкінці 2022 року позивачці стало відомо, що 28.10.2022 року була заведена спадкова справа після смерті батька, приватним нотаріусом Харківському міського нотаріального округу Харківської області, Мітякіною С.З. Позивачка через засоби телефонного зв`язку повідомила нотаріусу про те, що вона є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , так як являється його єдиною дитиною, але через перебуває за кордоном та ще в країні з якою розірвані будь-які дипломатичні зв`язки, їй невідомо в який спосіб було можливо подати до нотаріуса з відповідну про прийняття спадщини. Окрім цього, нотаріус у вказаній телефонній розмові повідомила їй, що у зв`язку з військовим станом, діє постанова Кабінету міністрів України, відповідно до якої строк для прийняття спадщини було зупинено, але не більше ніж на чотири місяці, тобто окрім шестимісячного строку додатково, як зрозуміла позивачка, в неї ще чотири місяці для відповідного звернення з заявою про прийняття спадщини.

Згодом, 13.04.2023 року вона, перебуваючи у м. Вороніж рф, склала заяву про прийняття про прийняття спадщини після смерті батька, яку відправила та подала до нотаріусу через свого представника. У зв`язку з чим отримала відповідь приватного нотаріуса Мітякіної М.З., про те що її заява надійшла і зареєстрова по книзі вхідної кореспонденції № 52/02-14 від 03.05.2023, по обліку спадкових справ №45, спадкова справа №35/2022. Тобто позивач вважала, що її заява про прийняття спадщини від 13.04.2023 року була прийнята нотаріусом у передбачені законодавством строки.

Крім того 05.07.2024 ОСОБА_4 , діючи на підставі довіреності від 07.06.2024 року, звернувся від імені позивачки до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , але приватним нотаріусом Мітякіною С.З. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2024 року, через те, що нею було порушено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Аргументом для відповідної відмови стала постанова Харківського апеляційного суду від 24.04.2024р. у справі № 553/5622/22, в тексті мотивувальної частини якої було зазначено, що на думку суду відсутні будь-які спадкоємці після смерті ОСОБА_3 , які у встановленому порядку прийняли спадщину.

Окрім іншого вказала, в обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини, що вважає збройну агресію, введення воєнного стану у відповідності до Указу Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнними діями, що відбуваються на території України, а також те, що остання вважала, що згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» були внесені зміни, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Позивач пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивачки та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 була вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів

Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 13.09.2024 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання з викликом сторін.

Крім того ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 15.01.2025 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 Слупицького В.С. у цивільній справі № 641/6162/24 було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Харківську міську раду, а також ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 11.03.2025 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 .

Ухвалою Слобідського районного суд міста Харкова від 30.04.2025 року було закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету ХМР, ХМР, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна С.З., ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судове засіданні представник позивача ОСОБА_1 Слупицький В.С. не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

До судового засідання представник відповідача Виконавчого комітету Харківської міської ради Замніус М.В. не з`явилася, в наданому до суду відзиві на позов зазначила про розгляд справи за її відсутності.

В наданому до суду відзиві на позов вказала, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області від 05.07.2024 № 121/02-31, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно позивачу з метою оформлення нею права на спадкове майно, а тому надання такого строку позивачу прямо впливає саме на права та інтереси Харківської міської ради щодо визнання спадщини відумерлою, а отже виконавчий комітет Харківської міської ради є неналежним відповідачем у цій справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача ХМР - Замніус М.В. до судового засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в наданому до суду відзиві на позов зазначила про розгляд справи за її відсутності.

В наданому до суду відзиві на позов представник відповідача зазначила, що позивач зазначає про те, що вважала, що діє відповідно до вимог чинного законодавства, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», розуміючи, що строк для прийняття спадщини продовжений, інших спадкоємців немає. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, що позивач намагалася скористатися наданим їй правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії, які у неї були перешкоди у поданні такої заяви, вищенаведене свідчить про недоведеність поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області від 05.07.2024 № 121/02-31, зазначено, що ОСОБА_1 у зв`язку з воєнним станом в Україні тимчасово перебуває в Республіці Польща; довіреність від імені ОСОБА_1 посвідчена в м. Зелена Гура, Республіка Польща, ОСОБА_5 , нотаріусом в Зеленій Гурі. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством на дипломатичні представництва України. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 38 цього ж Закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав.

З огляду на вищенаведене, безпідставними є доводи позивача про те, що у встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із великою відстанню між місцем її постійного проживання і місцемзнаходження спадкового майна. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається можливим встановити з якого моменту позивач перебувала у Республіці Польща з чого слідує, що перебуваючи у безпечному місці, позивач мала змогу звернутися до консульської установи України в країні її перебування.

У судове засідання третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна С.З. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 18.08.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 7981 (а.с. 8).

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 35/2022, наданої на виконання ухвали суду, після смерті ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини звернулася 03.05.2023 року ОСОБА_1 , яка надала відповідну заяву нотаріусу нотаріального округу міського округу м. Воронеж Воронежської області (зареєстровано в реєстрі: № 36/92-н/36-2023-1-348) (а.с. 145).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіної С.З. від 03.05.2023 року № 88/02-14 ОСОБА_1 повідомлено, що її заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла та зареєстрована по книзі вхідної кореспонденції № 52/02-14 від 03.05.2023 року, по книзі обліку спадкових справ № 45, спадкова справа № 35/2022 (зворотній бік а.с. 146).

Крім того з заявою від 05.07.2024 року зареєстрованої по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 73 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіної С.З., звертався ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , та який просив оформити спадкове право та видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , як єдиного спадкоємця, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 158).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіної С.З. від 05.07.2024 року № 121/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 164-166).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Відповідно до статей 1273-1275 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, проте вона може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виходячи з вищевикладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

Виникнення у нього права на спадкування за законом залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у вказаний час і до вересня 2022 року, позивач перебувала на тимчасово окупованій території, а саме в м. Куп`янськ. Відповідно до відомостей з відкритих джерел м. Куп`янськ було звільнено з-під окупації збройними силами рф 10.09.2022 року, тобто до закінчення строку на прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 . Отже, фактично з моменту деокупації м. Куп`янськ позивач мала можливість звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Як зазначила позивач їй було відомо про заведення спадкової справи після смерті її батька наприкінці 2022 року.

Однак, як зазначила позивача у позовній заяві, вона виїхала на територію рф, де в м. Воронеж 13.04.2023 року звернулася до нотаріуса Самойлик Р.М. з заявою про прийняття спадщини. Згідно до посилань позивача вбачається, що вона знаходилась на території рф в м. Воронеж з вересня 2022 року та в подальшому виїхала на територію Республіки Польща, однак з заявою про прийняття спадщини звернулася лише 13.04.2023 року, тобто після спливу 6 місячного строку визначеного законом для прийняття спадщини. Позивач не зазначила про наявність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй звернутися до нотаріуса за місцем її проживання на території РФ за період з вересня 2022 року по 13.04.2023 року, як і не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження наявності таких поважних причин.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання. що позивач мала об`єктивну можливість реалізувати своє право на прийняття спадщини, в межах встановленого законом строку, зокрема шляхом складення заяви за місцем свого проживання та подачу її особисто чи через представника, тобто у спосіб яким було реалізовано звернення позивачем до нотаріуса 13.04.2023 року. Однак, зазначеною можливістю позивач протягом визначеного законом 6-ти місячного строку не скористалася.

Щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини суд зазначає наступне.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.

Установлено, що ОСОБА_1 як в шестимісячний період, установлений для прийняття спадщини, перебувала на території рф та згодом на території Республіки Польща, однак не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини.

Крім того, саме по собі проживання спадкоємців за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємці не позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідних заяв про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку.

Згідно з підпунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Виходячи із сталої судової практики, проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 11 лютого 2019 року в справі № 460/2967/15-ц, провадження № 61-29447 св 18, від 15 лютого 2021 року; в справі № 569/12599/18, провадження № 61-7798 св 19, від 21 жовтня 2021 року; в справі № 332/3796/19, провадження №61-10896 св 21,від 08 червня 2022 року; в справі № 571/731/21, провадження № 61-3430 св 22, від 27 червня 2022 року; в справі № 202/1188/19, провадження № 61-11828 св 21, від 14 листопада 2022 року в справі № 148/1923/20, провадження№ 61-3145 св 22.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50 цс 24 у пунктах 150-153 здійснила тлумачення приписів частини першої статті 1269, частини першої статті 1270, частини третьої статті 1272 ЦК України та сформулювала такі висновки щодо застосування зазначених норм права, а саме те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.

Крім того, позивач у своєму позові посилається на те, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі - постанова № 164 від 28 лютого 2022 року), яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 р. № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Однак, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем належними доказами не було доведено наявність у неї поважної причини пропуску на прийняття спадщини, у зв`язку з чим вона мала можливість реалізувати своє право на прийняття спадщини в межах встановленого законодавством шестимісячного строку, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Харківської міської ради, Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.06.2025 року.

Суддя М.Ю.Онупко