КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 335/9635/23 Головуючий у суді першої інстанції - Юзькова О.Л.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8856/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання дій неправомірними та стягнення нарахованої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ «Укрпошта» про визнання дій неправомірними та стягнення нарахованої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головному відділені Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В лютому 2023 року позивач звернувся з заявою до відділення №41 Укрпошти, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 49. для отримання нарахованої пенсії за період з лютого по вересень 2023 року в розмірі 148 220,16 грн.

Позивач вказував, що в зв`язку із тим, що більшу частину часу мешкає за кордоном, не мав змоги своєчасно отримати пенсію.

Оскільки відповідач відмовив у видачі коштів, ОСОБА_1 просив суд визнати дії АТ «Укрпошта» неправомірними та стягнути нараховану, але невиплачену пенсію в розмірі 148 220, 16 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2023 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, позивачОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року скасувати, увалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, щоправо на отримання пенсії є безумовним та невід`ємним, обмеження чи відмова у виплаті пенсії є неприпустимими та порушують конституційні права людини.

Вказує, що висновок суду про те, що дії відповідача були зумовлені необхідністю виконання вимог чинного законодавства України, які встановлюють певні обов`язки для суб`єкта реалізації санкцій наслідком для осіб, відносно яких останні введені санкції у встановленому законом порядку є помилковим, оскільки положення Закону України «Про санкції» та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму, а фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» не можуть бути застосовані до спірних відносин.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе, розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Від представниці відповідача АТ «Укрпошта» Галини Бондаренко надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 1961 року народження, є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головному відділенні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

З лютого 2023 року на підставі заяви ОСОБА_1 призначені йому пенсійні виплати мали здійснюватися через відділення АТ «Укрпошта», а саме відділення № 41, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 49.

Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що в зв`язку з тим, що більшу частину часу мешкає за кордоном, не мав змоги своєчасно отримати пенсію, тому 04.09.2023 звернувся до відділення АТ «Укрпошта» для отримання пенсійних виплат у загальному розмірі 148 220,16 грн.

Як вбачається з листа відповідального працівника з питань фінансового моніторингу в АТ «Укрпошта» О. Дмитрової №1.33-70 від 04.09.2023 відповідач, керуючись абзацом третім частини першої статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації(відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" вважав за необхідне відмовити позивачу у проведенні фінансових операцій (виплаті пенсії) на суму 129680,14 грн та 18540,02 грн на підставі встановленого неприйнятно високого ризику за результатами оцінки ризику.

05.09.2023 начальником управління фінансового моніторингу АТ «Укрпошта» прийнято розпорядження, яким зобов`язано заступника генерального директора з розвитку мережи відмовити ОСОБА_1 у проведенні фінансових операцій (виплаті пенсій) по відомостям від 04.09.2023 № 1/08395 на суму 129680,14 грн та № 3 на суму 18 540,02 грн на підставі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику, а також забезпечити надання клієнту письмової відмови та проінформувати всіх працівників задіяних в обслуговуванні клієнтів щодо відмови у проведенні фінансових операцій ОСОБА_1 .

Як вбачається з листа АТ «Укрпошта» від 04.09.2023 №1.33-70 Товариство здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму, а фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 №361-IX, Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затверджене Постановою Національного банку України від 28.07.2020 №107, інших актів законодавства України та внутрішніх розпорядчих документів Товариства.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму, а фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі, серед іншого, встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

Відповідно до преамбули зазначеного Закону, останній спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі - запобігання та протидія).

Постановою Правління НБУ № 65 від 11.05.2023 Відповідно до статей 7, 15, 56 Закону України "Про Національний банк України", статей 1, 5 Закону України "Про санкції", з метою забезпечення Національним банком України реалізації персональних і секторальних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) Правління Національного банку України затверджено Положення про реалізацію спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

Вимоги цього Положення ( Розділ І) поширюються на таких суб`єктів реалізації санкцій:1) банки України та філії іноземних банків (далі - банк); 2) небанківські установи [страховики (перестраховики), кредитні спілки, ломбарди, інші фінансові установи, реєстрацію та/або ліцензування яких здійснює Національний банк України (далі - Національний банк); страхові (перестрахові) брокери; інші юридичні особи, які не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк; оператори платіжних систем; оператори поштового зв`язку, які надають фінансові платіжні послуги та/або послуги поштового переказу, та/або послуги з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі; філії або представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України] (далі - небанківська установа).

Суб`єкти реалізації санкцій (п. 39 розділу ІV Положення) зобов`язані відмовити у виплаті суми платіжної операції, що має бути сплачена в готівковій формі, санкційним особам, до яких застосовано хоча б одну з таких санкцій: 1) "блокування активів"/"блокування активів у новій редакції"; 2) "зупинення фінансових операцій"; 3) "зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань" (у частині виконання економічних та фінансових зобов`язань на користь санкційної особи, до якої застосована така санкція); 4) "зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань (заборона надавати кредити, позики, фінансову допомогу, гарантії; заборона здійснювати кредитування через купівлю цінних паперів; заборона придбання цінних паперів)" (у разі надання на користь санкційної особи кредиту, позики, фінансової допомоги, гарантії, здійснення кредитування через купівлю цінних паперів, придбання цінних паперів).

Встановлено, що, згідно з пунктом 2089 додатку № 1 до рішення Ради національної безпеки та оборони України від 19.10.2022 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), уведеного в дію Указом Презитента України від 19.10.2022 № 726/2022, до ОСОБА_1 на п`ять років застосовані санкції, в тому числі "блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами , що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юриидичних осіб) вчиняти дії тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними". (копія Додатку наявна в матеріалах справи).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону України "Про санкції" пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України.

Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання, за приписами ч. 3 ст. 5 Закону.

Відповідно до роз`яснень регулятора даних правовідносин - Національного банку України наданих відповідачу за № 1.33.-13436-23 від 20.09.2023, що норми Закону України "Про санкції" та Положення № 65 щодо санкції "блокування активів у новій редакції" не передбачають виключень щодо виплат пенсій, допомог, субсидій та інших виплат населенню, зазначених законодавством України, на користь санкційних осіб.

Національний банк України також вказав, що відповідно до пункту 39 розділу ІV Положення № 65 суб`єкти реалізації санкцій зобов`язані відмовити у виплаті суми платіжної операції, що має бути сплачена в готівковій формі, санкційній особі, до якої застосовано санкцію "блокування активів у новій редакції".

Також НБУ у підсумку зазначено, що АТ "Укрпошта" як небанківська установа - суб`єкт реалізації санкцій під час здійснення/переказу коштів без відкриття рахунку/платіжної операції, що має бути сплачена в готівковій формі, має забезпечити виконання вимог розділу ІV Положення № 65.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дії відповідача були зумовлені необхідністю виконання вимог чинного законодавства України, які встановлюють певні обов`язки для суб`єкта реалізації санкцій наслідком для осіб, відносно яких останні введені санкції у встановленому законом порядку.

Зважаючи встановлення правомірності дій відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Твердження апелянта щодо неможливості застосування до спірних відносин Закону України «Про санкції» та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму, а фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» є безпідставним, таким, що ґрунтується на власному розумінні позивачем норм закону.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивачки з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивачка у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено25 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома