Справа № 317/2378/25
Провадження № 2/317/1158/2025
30 червня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
за участі секретаря судового засідання Хижняк Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі «Позивач») до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про стягнення боргу за договором позики.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 24 000,00 гривень, з яких:
5 000,00 гривень заборгованість за кредитом;
9 000,00 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом;
10 000,00 гривень заборгованість за штрафними санкціями.
5 000,00 гривень заборгованість за кредитом;
9 000,00 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом;
10 000,00 гривень заборгованість за штрафними санкціями.
Крім того, 20 червня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7569768. Цим договором ТОВ «МАНІФОЮ» надало відповідачці позику на суму 3 000 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку за позикою. В цей же день відповідачці були надані кошти.
11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 11-01/2024 та відповідні додаткові угоди до нього, якими право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 7569768 від 20.06.2024 передане позивачу.
Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 9 282,60 гривень, з яких:
3 000,00 гривень заборгованість за позикою;
3 169,20 гривень заборгованість з процентів за користування позикою;
3 113,40 гривень заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою.
Крім того, 14 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7888400. Цим договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачці кредит на суму 7 500 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку за позикою. В цей же день відповідачці були надані кошти.
27 лютого 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 27022025, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 7888400 від 14.05.2024 передане позивачу.
Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 27 675,00 гривень, з яких:
7 500,00 гривень заборгованість за позикою;
13 500,00 гривень заборгованість з процентів за користування позикою;
6 675,00 гривень заборгованість за пенею, штрафами.
Загальна сума позовних вимог в даній справі становить 84 957,60 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Ухвалою від 30.06.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків.
В матеріалах справи також міститься договір факторингу № 21102024 від 21.10.2024, яким право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором передане позивачу. Це підтверджується й відповідним витягом з реєстру боржників.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 5 000 гривень за цим кредитним договором.
Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 13.06.2024 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 9 000 гривень 00 копійок.
Крім того, за цим договором позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 10 000,00 грн. Суд констатує, що вказана сума нарахована відповідно до розділу 5 Договору.
В той же час, починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні діє правовий режим воєнного стану.
У відповідності до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Розглядаючи позовні вимоги за договором № 7569768 від 20.06.2024, який укладений між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІФОЮ» суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 2.3.3. цього Договору відповідач ОСОБА_1 отримала від ТОВ «МАНІФОЮ» кредит на суму 3 000 гривень. Строк кредитування встановлено п. 2.3.4 Договору на 80 днів. Узгоджена процентна ставка. Крім того, судом досліджена додаткова угода № 1 до вказаного договору та додатки до неї.
Сума основного боргу за договором відповідачем не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.
Щодо нарахованих відсотків в розмірі 3 169,20 гривень (поточні проценти) та 3 113,40 гривень (проценти на прострочену позику), судом встановлено наступне.
Як вбачається з наданого позивачем «Графіку обов`язкових платежів» (Додаток № 1 до Додаткової угоди до договору від 20.06.2024), сторонами на строк кредитування узгоджені проценти в розмірі 1 575,00 гривень, виходячи зі строку користування кредитом до 13 вересня 2024 року включно.
Ця сума процентів обґрунтована умовами договору та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за цим договором.
Стосовно стягнення іншої частини процентів, в тому числі й за понадстрокове користування позикою за період після 13 вересня 2024 року, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору строк кредитування встановлений до 13 вересня 2024 року включно. Зі спливом цього строку, тобто з 14 вересня 2024 року, відповідач була зобов`язана повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі.
Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі.
Таким чином, нарахування процентів за договором № 7569768 від 20.06.2024 за період після 13 вересня 2024 року є необґрунтованим, оскільки здійснений поза межами строку кредитування. Позовні вимоги про стягнення процентів за понадстрокове користування позикою за договором від 20.06.2024 задоволенню не підлягають.
Судом досліджено договір факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 20.06.2024 року передано від первинного кредитора ТОВ «МАНІФОЮ» до позивача, та відповідний витяг з реєстру.
Також судом досліджено договір про надання споживчого кредиту № 7888400 від 14.05.2024, згідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачці ОСОБА_1 кредит на суму 7 500,00 гривень строком на 360 днів. Сторонами визначено процентну ставку.
Відповідно до договору факторингу № 27022025 від 27.02.2025, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем, право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 7888400 від 14.05.2024 передане позивачу. Вказане підтверджується й відповідним витягом з реєстру прав вимоги.
Враховуючи те, що розмір заборгованості за кредитом та за процентами обґрунтовано відповідними розрахунками, проти яких відповідачка не заперечила, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Частина позовних вимог про стягнення штрафу та пені задоволенню не підлягає, оскільки ці нарахування хоч і передбачені договором, але не підлягають стягненню в силу приписів Цивільного кодексу України, яким введено мораторій на їх нарахування під час дії воєнного стану.
Загальна сума позовних вимог, яка підлягає задоволенню, становить: 5 000,00 грн. + 9 000,00 грн. + 5 000,00 грн. + 9 000,00 грн. + 3 000,00 грн. + 1 575,00 грн. + 7 500,00 грн. + 13 500,00 грн. = 53 575,00 грн.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 909 (одну тисячу дев`ятсот дев`ять) гривень 48 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Нікітін