ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4915/25 Справа № 243/6404/20 Суддя у 1-й інстанції - Гончарова А. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020року, головуючий у суді першої інстанції Гончарова А.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2020року Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» (далі КП «Сервіскомуненерго», Підприємство) звернулося в суд з позовом проти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 65 856,00грн.

Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що КП «Сервіскомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг на території міста Миколаївки Донецької області згідно з рішеннями Миколаївської міської ради № 02-XVI-6 від 14 грудня 2011року та № 13-XXVIII-6 від 23 січня 2013року.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є споживачами житлово-комунальних послуг, що надає Підприємство, мають особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Однак, відповідачі не виконують належним чином свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01 червня 2020року становить 65 856,00грн, що утворилась за період з листопада 2011року по травень 2020року включно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Сервіскомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка утворилась станом на 01 червня 2020року в розмірі 65 856,00грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, оскільки позивачем надавались відповідачам житлово-комунальні послуги на підставі відкритого особового рахунку, відповідачі користувалися цими послуги, проте порушувались умови оплати наданих послуг, внаслідок чого за особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилася заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку за період з листопада 2011року по 01 червня 2020року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

05 березня 2025року ОСОБА_2 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020року.

В апеляційній скарзі заявниця не погодилася з висновками суду та висловила вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином. Вона не отримувала ухвалу про відкриття провадження, повісток, фактично була позбавлена можливості надати заяву про застосування строків позовної давності. Вважала, що до заявлених позовних вимог необхідно застосувати строк позовної давності та стягнути заборгованість за три роки, що передують зверненню позивача до суду з позовом, а саме за період з 29 липня 2017року по 28 липня 2020року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2025року витребувано з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу; та 30 квітня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2025року справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

КП «Сервіскомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг на території міста Миколаївки Донецької області з управління будинком, спорудою або групою будинків, закріплених за підприємством на праві повного господарського відання, утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, вивезення твердих побутових відходів, тощо, що підтверджується рішеннями Миколаївської міської ради № 02-XVI-6 від 14 грудня 2011року та № 13-XXVIII-6 від 23 січня 2013року /а.с.7,8/.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мешкають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.6/.

Відповідачі неналежним чином виконують свої зобов`язання перед Підприємством з оплати житлово-комунальних послуг, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 червня 2020року становить 65 856,00грн /а.с.4-5/.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що наявні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в межах заявлених позовних вимог.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково так як судом першої інстанції порушено норми процесуального права та не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_2 , зокрема, обґрунтовувалась тим, що справу розглянуто судом за її відсутності, без належного її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Зазначала, що вона не отримувала від суду жодних листів, судових повісток, копії позовної заяви разом з додатками до неї та не знала про сам факт ухвалення оскаржуваного заочного рішення.

Згідно з частиною першою, другою статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з частиною восьмою цієї статті днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2020року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 18 вересня 2020року /а.с.20/.

Згідно довідки секретаря судового засідання слухання справи було відкладено на 27 жовтня 2020року через перебування судді на лікарняному /а.с.32/.

Проте, матеріали справи не містять доказів вручення відповідачці ОСОБА_2 судових повісток про призначення справи до розгляду в порядку визначеному ЦПК України, її підпис у поштовому повідомленні відсутній.

Відтак відповідачка ОСОБА_2 у справі була позбавлена можливості належним чином надати свої заперечення чи докази у суді першої інстанції.

Розгляд справи за відсутності учасника, щодо якого немає відомостей про його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, є порушенням статті 6 Конвенції про права особи на справедливий судовий розгляд та статей 8, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Крім того, у пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідачки ОСОБА_2 без обов`язкового належного повідомлення її про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020року на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України та ухвалює нове судове рішення по суті позовних вимог.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25 березня 2024року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі без укладення індивідуальних договорів фактично користувалися житлово-комунальними послугами з управління будинком, спорудою або групою будинків, закріплених за підприємством на праві повного господарського відання, утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, вивезення твердих побутових відходів, що підтверджується рішеннями Миколаївської міської ради № 02-XVI-6 від 14 грудня 2011року та № 13-XXVIII-6 від 23 січня 2013року, а тому, як споживачі зобов`язані оплачувати фактично спожиті житлово-комунальні послуги.

У даному випадку між позивачем та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому зареєстровані відповідачі, надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалися КП «Сервіскомуненерго» відповідно до тарифів, встановлених та затверджених розпорядженнями Миколаївської міської ради.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно положень статті 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З наведеного вбачається, що обов`язок ОСОБА_1 , як особи зареєстрованої з 31 січня 1977року за адресою надання житлово-комунальних послуг, щодо оплати наданих послуг в спірний період, встановлено на підставі закону і не залежить від наявності родинних зв`язків осіб, що зареєстровані у квартирі, в яку такі послуги надаються.

Вказаний обов`язок поширюється на всіх осіб, що зареєстровані чи проживають за адресою: АДРЕСА_2 , є солідарним і його виконання може бути заявлене КП «Сервіскомуненерго» до будь-кого з солідарних боржників окремо чи до усіх разом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019року у справі № 756/10344/14 (провадження № 61-33329св18).

Враховуючи вищезазначене і те що, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою відповідачкою ОСОБА_2 (яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції) заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, апеляційний суд вважає за необхідне дане клопотання задовольнити і застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відтак, оскільки у даних правовідносинах встановлено обов`язок відповідачів сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг щомісячно на кінець розрахункового періоду, тобто зі спливом кожного календарного місяця, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною другою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018року у справі № 200/11343/14-ц зроблено висновок, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції

Встановлено, що даний позов пред`явлений до суду 28 липня 2020року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви /а.с.1/.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2011року по 01 червня 2020року /а.с.4-5/.

У зв`язку з цим період, за який з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в межах трирічного строку позовної давності, має становити з 01 червня 2017року по 01 червня 2020року.

Згідно цього ж розрахунку за період з 01 червня 2017року по 01 червня 2020року позивачем нараховано заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 39 551,65грн, сплачено споживачами за цей же період 1 558,89грн.

Відповідно розмір, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача становить 37 992,76грн (39 551,65 - 1 558,89).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що з даним позовом позивач звернувся 28 липня 2020року; відповідачкою ОСОБА_2 в апеляційній скарзі було заявлено про застосування позовної давності, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість за щомісячними платежами, строк оплати яких перебуває в межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з 01 червня 2017року по 01 червня 2020року (в межах заявлених позовних вимог) в розмірі 37 992,76грн.

Заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, яка сформувалась з листопада 2011року по 31 травня 2017року, не підлягає стягненню з відповідачів, у зв`язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності відносно даних щомісячних платежів без поважних причин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, в повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Сервіскомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2017року по 01 червня 2020року в розмірі 37 992,76грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача КП «Сервіскомуненерго» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог по 303,16грн з кожного (37 992,76 х 100 / 65 856,00 х 2 102,00 / 100 = 1 212,66 / 4 = 303,16).

Також на підставі статті 141 ЦПК України з позивача КП «Сервіскомуненерго» на користь відповідачки ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останньою за подачу заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги в загальному розмірі 3 758,60грн.

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2020року скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2017року по 01 червня 2020року в розмірі 37 992,76грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» судові витрати, що складаються із судового збору по 303,16грн з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 3 758,60грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 01 липня 2025року.

Судді: