Справа № 159/4066/25
Провадження № 2/159/1443/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А), від імені якого діє представник Пилипчук Аліна Сергіївна (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А), до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі позивач або ТОВ «Споживчий центр»), від імені якого діє представник Пилипчук Аліна Сергіївна (далі представник позивача), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач або ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 24.07.2024-100002151 від 24.07.2024 у розмірі 33200,00 грн.

19.06.2025 суд ухвалою відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, формування судової справи вирішив здійснювати у змішаній формі.

02.07.2025 до суду надійшла заява представника позивача про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору.

Представник позивача Пилипчук А.С. на підставі довіреності від 27.05.2025 №2705/25-04 наділена повноваженнями зазначеними у цій довіреності, окрім права визнання позову, відмови від позову, укладення мирової угоди. Також у довіреності не зазначено, що представник наділений повноваженням подавати заяву про закриття провадження у справі.

Заява мотивована тим, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №24.07.2024-100002151 від 24.07.2024 повністю погашена відповідачем 23.06.2025, а тому відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вирішуючи заяву представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

У зв`язку з цим, за відсутності предмета спору неможливо розглянути справу по суті, незалежно від того, наскільки обґрунтованим є сам позов. Це, у свою чергу, унеможливлює ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів особи.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Аналізуючи зазначені вище правові позиції, Верховний Суд, у постанові від 31.07.2023 у справі №335/8285/22 (провадження № 61-7066св23), дійшов таких висновків.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Вирішуючи яку ж із зазначених протилежних позицій Верховного Суду застосувати у цій справі суддя керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, де суд зазначає, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відтак, суд застосовує висновки Верховного Суду викладені пізніше у постанові від 31.07.2023 у справі №335/8285/22 (провадження № 61-7066св23).

Суд встановив, що на час розгляду справи позивач не підтримує свої позовні вимоги у зв`язку з тим, що відповідач після відкриття провадження у справі сплатив заборгованість за кредитним договором №24.07.2024-100002151 від 24.07.2024 (саме цю обставину стверджує представник позивача та не оспорюють учасники судового провадження).

Отже, предмет спору на момент відкриття провадження у справі існував, а тому у суду відсутні підставі закривати провадження у справі з підстав його відсутності (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Водночас позивач вправі скористатися іншими процесуальними інструментами для припинення судового провадження (відмови від позову, залишення позову без розгляду тощо).

У зв`язку з тим, що підстав для закриття провадження у справі суд не вбачає, то і вимога про повернення судового збору не може бути задоволена.

Крім того, суд враховує, що правові наслідки подання заяви про закриття провадження у справі та відмови від позову є однаковими - повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Водночас, відповідно до наданої суду довіреності, представник не наділений повноваження відмовлятись від позову як і не зазначено, що представник має право подавати заяву про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 142, 247, 255, 268, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у задоволенні заяви про закриття провадження у справі та повернення судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її (проголошення) підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяР. Я. Смалюх