Справа № 201/89/25
Провадження № 2/201/38/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 липня 2025 року місто Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сідельника Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог банк посилався на те, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 20 серпня 2020 року був укладений кредитний договір № 701, на підставі якого відповідачеві видано кредит в сумі 20 000 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує умови договору та станом на 31 жовтня 2024 року у відповідача утворилась заборгованість перед банком у сумі 32 140,04 грн., з яких 19 677,60 грн. заборгованість за кредитом, 12 462,44 грн заборгованість по відсоткам.

26 травня 2021 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 701, за умовами якого відповідач отримав позику в сумі 15 000 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує умови договору та станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість відповідача перед банком становить 20 363,39 грн., з яких 10 848,84 грн. заборгованість за кредитом, 2,80 грн. заборгованість по відсоткам, 9 511,75 грн. заборгованість за комісією.

30 вересня 2021 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 801, за умовами якого ОСОБА_1 отримав позику в сумі 52 782 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує умови договору та станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість відповідача перед банком становить 73 289,08 грн., з яких 48 383,56 грн. заборгованість за кредитом, 13,02 грн. заборгованість по відсоткам, 24 882,50 грн. заборгованість за комісією.

Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 125 782,51 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати.

Ухвалою судді від 18 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено її до судового розгляду (а.с. 121).

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» просили розглянути справу за відсутності їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с.7).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Судом встановлено, що 28 серпня 2020 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 701, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у виді встановленого ліміту на кредитну картку в сумі 20 000 грн.

Факт укладення кредитного договору 28 серпня 2020 року № 701 між сторонами підтверджується копією паспорту кредиту від 28 серпня 2020 року, за яким АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» надав ОСОБА_1 кредит в сумі - 20 000 грн. на строк 12 місяців, зі сплатою процентної ставки - 47,88 % річних (а.с.20).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 31 жовтня 2024 року розмір заборгованості відповідача становить 32 140,04 грн., з яких: тіло кредиту 19 677,60 грн., прострочені відсотки 12 462,44 грн. (а.с.88-90), що також підтверджується випискою по особовому розрахунку ОСОБА_1 за період з 28.08.2020 року по 31.10.2024 року (а.с.96-99).

26 травня 2021 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 701, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 15 000 грн.(а.с.11-13)

Факт укладення кредитного договору 26 травня 2021 року № 701 між сторонами підтверджується копією заяви від 26 травня 2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за якою АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп. на строк 24 місяці, зі сплатою процентної ставки 0,01 % річних (а.с.11-13).

Відповідно до платіжної інструкції від 26 травня 2021 року № TR.49550637.48218.8810 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_1 у рахунок надання кредитних коштів за договором від 26 травня 2021 року перераховано грошові кошти у розмірі 15 000 грн. (а.с.80).

26 травня 2021 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.14).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданих позивачем, станом на 31 жовтня 2024 року розмір заборгованості відповідача становить 20 363,39 грн., з яких: тіло кредиту 10 848,84 грн., прострочені відсотки 2,80 грн., прострочена комісія 9 511,75 грн. (а.с.82,83-84), що також підтверджується випискою по особовому розрахунку ОСОБА_1 за період з 26.05.2021 року по 31.10.2024 року (а.с.91-93).

30 вересня 2021 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 801, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 52 782 грн.(а.с.15-17)

Факт укладення кредитного договору 30 вересня 2021 року № 801 між сторонами підтверджується копією заяви від 30 вересня 2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за якою АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 52 782 грн. 00 коп. на строк 24 місяці, зі сплатою процентної ставки 0,01 % річних (а.с.15-17).

Відповідно до платіжної інструкції від 30 вересня 2021 року № TR.52551796.64370.8810 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_1 у рахунок надання кредитних коштів за договором від 30 вересня 2021 року перераховано грошові кошти у розмірі 52 782 грн. (а.с.80).

30 вересня 2021 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.18).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданих позивачем, станом на 31 жовтня 2024 року розмір заборгованості відповідача становить 73 279,08 грн., з яких: тіло кредиту 48 383,56 грн., прострочені відсотки 13,02 грн., прострочена комісія 24 882,50 грн. (а.с.85,86-87), що також підтверджується випискою по особовому розрахунку ОСОБА_1 за період з 30.09.2021 року по 31.10.2024 року (а.с.94-95).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» з метою отримання кредитних коштів і за результатами його звернення, 28.08.2020 року було укладено кредитний договір №701, 26.05.2021 року було укладено кредитний договір №701, 30.09.2021 року було укладено кредитний договір №801, після підписання яких у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором.

На підставі укладених договорів про надання кредиту, відповідачу надано грошові кошти, що підтверджується наданими позивачем доказами, відтак кредитор прийняті на себе зобов`язання за вказаними кредитними договорами виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором №701 станом на 31.10.2024 року у сумі 32 140,04 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 19 677,60 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 12 462,44 грн. (а.с. 88-90); №701 станом на 31.10.2024 року у сумі 10 851,64 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 848,84 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 2,80 грн. (а.с. 82,83-84); №801 станом на 31.10.2024 року у сумі 48 396,58 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 48 383,56 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 13,02 грн.(а.с. 85,86-87)

За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача.

Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що він належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то він є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Отже позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотками слід задвольнити.

Між тим, позовні вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 5 кредитного договору №701 передбачено, що щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99% щомісячно від суми кредиту (а.с.11,14). Пунктом 5 кредитного договору №801 передбачено, що щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99% щомісячно від суми кредиту (а.с.15,18).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України Про банки і банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України Про захист прав споживачів з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Слід також зазначити, у заявах на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 заяв № №701 та №801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача комісії за користування кредитом №701 у розмірі 9 511,75 грн., та комісії за договором №801 у розмірі 24 882,50 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» сплачені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с.116).

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 530, 599, 610, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 13, 76-78, 141, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» (ЄДРПОУ 14282829) заборгованість за кредитним договором № 701 від 28 серпня 2020 року станом на 31 жовтня 2024 року у розмірі 32 140,04 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 19 677,60 грн., за відсотками 12 462,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» () заборгованість за кредитним договором № 701 від 26 травня 2021 року станом на 31 жовтня 2024 року у розмірі 10 851,60 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 10 848,84 грн., за відсотками 2,80 грн.

У задоволенні вимог про стягнення комісії в сумі 9511,75 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» () заборгованість за кредитним договором № 801 від 30 вересня 2021 року станом на 31 жовтня 2024 року у розмірі 48 396,58 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 48 383,56 грн., за відсотками 13,02 грн.

У задоволенні вимог про стягнення комісії в сумі 24882,5 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ» () у рахунок повернення судових витрат судовий збір у розмірі 1 760,02 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Соборним районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем та третіми особами протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК УКРАЇНИ», , м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О.Куць