Номер провадження: 22-ц/813/180/25
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

09 серпня 2021 року ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить: усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням № 22, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,4 кв.м. (реєстраційний номер - 101), шляхом виселення з приміщення під АДРЕСА_2 (реєстраційний номер - 101) ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; вселити в це приміщення позивача, посилаючись на те, що позивач є власником майна, а відповідачі перешкоджають здійснювати володіння, користування та розпорядження його майном.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та вселення задоволено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення позовних вимог.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 11 червня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились, жодних заяв чи клопотань не надходило.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 червня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що скаржники не були сповіщені про судове засідання, призначене на 21 вересня 2021 року, за належною адресою (м. Одеса,Фонтанська дорога, буд. 20, прим. 22).

Колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи положення п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити з огляду на таке.

Рішення суду першої інстанції скасовано у зв`язку із неналежним сповіщенням сторони відповідача, а тому воно підлягає перегляду саме на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Апеляційним судом встановлено, що 19 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_9 був укладений кредитний договір № 014/0030/82/78518.

Також, 19 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки б/н, посвідчений 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. за реєстровим номером 5413 в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 014/0030/82/78518 від 19 липня 2007 року. Згідно з договором іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань була передана квартира АДРЕСА_2 .

19 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_10 був укладений договір поруки № 014/0030/82/78518/1, в забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 014/0030/82/78518 від 19 липня 2007 року.

30 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» був укладений договір відступлення права вимоги по кредитному договору та договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., за умовами якого АТ «ОКСІ БАНК» набуло права вимоги за Договором кредиту № 014/0030/82/78518 від 19 липня 2007 року та договором іпотеки б/н посвідченого 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., за реєстровим номером 5413 з усіма додатками та додатковими угодами до нього.

30.09.2020 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФК «Укртехфінанс» () був укладений Договір відступлення права вимоги за кредитним договором та Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., за умовами якого ТОВ «ФК «Укртехфінанс» набуло право вимоги за договором кредиту № 014/0030/82/78518 від 19.07.2007 року та Договором іпотеки б/н посвідченого 19.07.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., за реєстровим номером 5413 з усіма додатками та додатковими угодами до нього.

12 жовтня 2020 року за вих. № 05-10/20 ТОВ «ФК «Укртехфінанс» на адресу ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ) була направлена вимога про усунення порушення з проханням на виконання умов кредитного договору № 014/0030/82/78518 від 19 липня 2007 року та договору іпотеки б/н, посвідченого 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. сплатити у 30 денний строк суму боргу у розмірі 198854,54 Дол.США та 2567416,85 грн.

12 жовтня 2020 року за вих. № 05-10/20-2 ТОВ «ФК «Укртехфінанс» на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) була направлена вимога про усунення порушення з проханням на виконання умов кредитного договору № 014/0030/82/78518 від 19 липня 2007 року та договору іпотеки б/н, посвідченого 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. сплатити у 30 денний строк суму боргу у розмірі 198854,54 Дол.США та 2567416,85 грн.

12 жовтня 2020 року за вих. № 05-10/20-1 ТОВ «ФК «Укртехфінанс» на адресу ОСОБА_10 ( АДРЕСА_4 ) була направлена вимога про усунення порушення з проханням на виконання умов кредитного договору № 014/0030/82/78518 від 19 липня 2007 року та договору іпотеки б/н, посвідченого 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. сплатити у 30 денний строк суму боргу у розмірі 198854,54 Дол.США та 2567416,85 грн.

У зв`язку з тим, що всі вищевказані вимоги про усунення порушення боржниками були проігноровані, 23 березня 2021 року, на підставі повідомлення про порушення зобов`язання, право власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 101) було зареєстроване за ТОВ «ФК «Укртехфінанс» приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В.

18 травня 2021 року рішенням державного реєстратора Мельник Тетяни Іванівни № 58196353 статус квартири було змінено на нежитлове приміщення на підставі Висновку щодо технічної можливості зміни функціонального призначення об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 , від 22 квітня 2021 року, наданого ТОВ «Агенство оцінки «ГРОШ ЦЕНА», посвідченого техніком з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_11

27 травня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРТЕХФІНАНС» та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. та зареєстрований в реєстрі за № 6521, згідно якого позивач прийняв у власність (купив) приміщення під АДРЕСА_2 , загальною площею 61,4 кв.м. (реєстраційний номер - 101).

06 серпня 2021 року відповідачам було направлено вимогу про звільнення приміщення, яке належить позивачу, проте відповідачі відмовилися його звільнити.

Згідно з довідкою № П1-176225-ю/л, наданої 19 липня 2021 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, позивачу стало відомо, що відповідачі були зареєстровані у квартирі, яка набула статусу нежитлового приміщення у період часу з 10 жовтня 2003 року по 26 липня 2013 року.

При цьому, боржник ОСОБА_12 має у власності в тому самому будинку іншу квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою №269444241 від 06 серпня 2021 року.

Відповідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №437924 від 06 лютого 2024 року за ОСОБА_13 25 липня 2023 року зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 22, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,4 кв.м. (реєстраційний номер - 101).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Аналогічним чином стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про охорону прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на мирне володіння майном, одночасно гарантуючи у статті 8 Конвенції право на повагу до свого житла.

Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («KryvitskaandKryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зав`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зав`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.

Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Саме такі висновки були зроблені Верховним Судом в постанові від 11.06.2020 року по справі №727/11533/17, провадження 61-41516ск18, якою залишені у силі рішення суду першої та апеляційної інстанції про виселення без надання іншого житлового приміщення та вселення власника у предмет власності.

ОСОБА_4 , звертаючись до суду із негаторним позовом стверджувала, що відповідача перешкоджають їй у користуванні своїм майном, а саме нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 .

У процесі розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 відчужила спірне майно на користь ОСОБА_13 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 травня 2024 року залучено до участі у справі замість ОСОБА_4 в якості процесуального правонаступника позивача ОСОБА_13 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 ).

Таким чином, ОСОБА_4 на момент ухвалення постанови апеляційного суду не є власником спірного нежитлового приміщення, а тому її права не є порушеними. Водночас новий власник спірного нежитлового приміщення позицію попереднього власника не підтримує, не проявляє зацікавленість у розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що права ОСОБА_4 на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції не є порушеними, що є підставою відмови у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та вселення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 червня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда