Справа № 344/8595/25
Провадження № 2/344/3385/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. В обґрунтування позову зазначила, що 06 травня 2021р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу та за час спільного проживання у сторін народилась донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено.

З питання щодо проживання дитини спору немає, оскільки ОСОБА_3 протягом останнього часу проживала та продовжує проживати з позивачкою. Проте, станом на сьогоднішній день відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину.

Після припинення спільного проживання (більше року), відповідач сім`ю взагалі не забезпечує, та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не дає. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо.

Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, передбачені ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України.

Позивачкою зазначається, що вона працює в Івано-Франківському національному медичному університеті на посаді асистента кафедри дитячої стоматології з 01.09.2016р. З 16.01.2023р. перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач має високий регулярний дохід, оскільки працює у Центрі стоматології при Івано-Франківському національному медичному університеті та зареєстрований як Фізична особа-підприємець по наданню стоматологічних послуг, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу. Враховуючи наведене просить суд стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою трирічного віку.

16.06.2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву який обґрунтовує тим, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь дружини, ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_2 , в розмірі 1/4 всіх видів його доходів визнає повністю.

Зазначає, що реалізуючи свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття відповідно до вимог ст. 180 СК України, він постійно бере участь у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_4 .

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини, ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.84 СК України, в розмірі 1/4 всіх його доходів визнає частково.

Відповідачем зазначається, що він на теперішній час працює у Івано-Франківському національному медичному університеті на посаді завідувача центру стоматології. Його місячний дохід не фіксований та залежить від обсягу педагогічного навантаження. На утриманні перебувають батьки похилого віку, мати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько нещодавно переніс дорого вартісну операцію та потребує реабілітації. Відповідач, як син, відповідно до норм ст. 172 СК України, має обов`язок піклуватися про батьків та надавати їм допомогу. Враховуючи наведене, він має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини, ОСОБА_1 , в розмірі 1/8 від всіх видів своїх доходів, що виходячи з розміру середньомісячного заробітку за 5 місяців 2025 року становитиме 93% від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік».

Від позивача надійшла заява в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 06.05.2021 року між сторонами зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_1 від 07.12.2022 року (а.с.8).

Згідно витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5,9).

З довідки ректора Івано-Франківського медичного університету від 14.04.2025 року №305 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працює в Івано-Франківському національному медичному університеті на посаді асистента кафедри дитячої стоматології з 01.09.2016 року згідно наказу №162-0 від 01.09.2016 року. 3 16.01.2023 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по 01.12.2025 року згідно наказу №18-B від 13.01.2023 року. Працює по теперішній час. (а.с.10).

Як вбачається із виписки АТ КБ «ПриватБанк» позивачка отримує соціальну допомогу, щомісяця у розмірі 860,00 грн. (а.с.12-13).

Згідно копії довідки в.о.ректора, проректора закладу вищої освіти з науково-педагогічної роботи, стратегічного розвитку та інновацій від 13.06.2025 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду лікаря-стоматолога-ортопеда 0,5 ставки ортопедичного відділення центру стоматології університетської клініки Івано-Франківського національного медичного університету з 02.04.2014 року (наказ №10-0 від 01.04.2014 року). Переведений на посаду завідувача ортопедичного відділення 1,0 ставки з 18.06.2019 року (наказ №26-0 від 14.06.2019 року). Переведений на посаду завідувача центру стоматології 1,0 ставки з 01.07.2024 року (наказ №36-0 від 28.06.2024 року). Переведений на посаду завідувача центру стоматології 0,75 ставки з 01.01.2025 року до 31.12.2025 року за рахунок коштів спеціального фонду (з них 0,25 ставки за пакетами НЗСУ), (наказ №36-0 від 28.06.2024 року).

Відповідно до довідки про доходи від 13.06.2025 року ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по травень 2025 року нараховано заробітну плату в розмірі 107 959,22 грн.

Відповідачем зазначається, що його батько нещодавно переніс дорого вартісну операцію та потребує реабілітації, на підтвердження чого надав копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого 14710/2025.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом неповнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає разом з матір`ю.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, визнання в цій частині вимог позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 травня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 1 ст.79, ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 2ст.84СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст.84СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Ч.1 ст.80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Так, судом встановлено, що сторони разом не проживають, малолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає з матір`ю, яка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Оскільки відповідач є працездатною особою, та ним не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину, тому на думку суду відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_1 .

В той же час, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 від усіх його доходів, щомісячно.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Враховуючи наведене, на думку суду, розмір аліментів, який просить стягнути позивач з відповідача на своє утримання, є завищеним, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, відтак вимоги позову в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

На підставі викладеного та ст.ст. 180-184 СК України, керуючись ст.ст.247ч. 2, 263-265, 430, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 15 травня 2025 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя: О.А. Татарінова