Провадження № 2/947/725/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої субсидії, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернулось Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої субсидії у розмірі 7640,19 гривень.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачка, якої призначена субсидія згідно Постанови КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (зі змінами) у розмірі 1 196, 02 грн з 01.10.2022, не повідомила про обставини, які впливають на отримання житлової субсидії, що призвело до переплати коштів у виді житлової субсидії, за період з 01.10.2022 по 01.04.2023, в розмірі 7 640, 19 грн.

Доказами , якими підтверджуються позовні вимоги, до суду позивачем надано рішення про утримання надміру виплачених сум житлової субсидії від 21 червня 2024 року №232, за змістом якого вбачається що під час розгляду електронної особової справи № встановлено, що надміру виплачена сума субсидії у розмірі 7 640, 19 грн утворилась за період з 01.10.2022 по 01.04.2023 у зв`язку з тим, що будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив фінансові операції на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. грн.; розрахунок заборгованості; копії листів направлених ОСОБА_2 про необхідність повернення зайво отриманої житлової субсидії та особисті данні відповідача.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на яку вона посилаються як на підставі своїх вимог або заперечень, окрім випадків , встановлених цим Кодексом ( принцип змагальності) .

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( принцип диспозитивності).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази з власної ініціативи , окрім спеціально визначених підстав.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

У даному випадку і ні з самої заяви по суті справи ( позову) а ні з наданих позивачем доказів неможливо визначитись а ні з часом а ні з обставинами порушення відповідачем відповідних норм утримання субсидії, що призвело до винесення рішення №232 від 21 червня 2024 року.

У самому рішенні, як і у письмових претензіях і позовної заяві зазначено теоретичне порушення 4 п. 14 «Положення про порядок призначення житлових субсидій» затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», згідно вимог якого, надання раніше призначеної субсидії припиняється у разі, коли будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив витрати на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень.

Коли, та ким саме зі складу господарства або членів сім`ї особи зі складу господарства було здійснено проведення фінансової операції на суму , яка перевищує 50 т. грн., та чим це підтверджується у жодному документі або заяві не зазначено.

Вказані обставини , враховуючи відсутність у суду права витребувати будь-які докази яки стосуються предмету позову або повідомляти сторону, у порушення принципу змагальності та диспозитивності про необхідність надання додаткових доказів , є підставою суду прийти до висновку про недоведеність позовних вимог що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул Канатна, буд. 83) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення надміру виплаченої субсидії у розмірі 7640,19 гривень.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 01.07.2025

Суддя В. О. Луняченко