Справа № 276/761/25
Провадження по справі №2/276/451/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Семенюка А.С.,

при секретарі судового засідання Дашенко Д.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2025 року до Хорошівського районного суду Житомирської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початку 2025 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка проживає з матір`ю. У прохальній частині позову позивач просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 , з 14 червня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області.

Від цього шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дитини у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Таким чином, відповідач є батьком дитини і, відповідно до закону, несе обов`язок щодо її утримання.

Твердження позивача про те, що з початку 2025 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо, а неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні, відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідач не надав жодних доказів, що спростовували б ці твердження, суд вважає їх доведеними.

Доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку з утримання дитини та не надає матеріальної допомоги, також не були заперечені відповідачем. Суд бере до уваги, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про позовні вимоги, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву та не спростував зазначених обставин.

Щодо матеріального стану відповідача, позивач у позовній заяві вказує, що він є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, однак має у власності нерухоме майно та транспортний засіб. Хоча прямих доказів наявності такого майна (витягів з реєстрів) до позову не додано, відповідач не спростував цих тверджень. За таких обставин, керуючись принципом змагальності сторін та положеннями ст. 81, 280 ЦПК України, суд враховує ці доводи при оцінці матеріальної спроможності відповідача сплачувати аліменти.

Відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СКУ) та Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Цей конституційний обов`язок деталізовано у ст. 180 СКУ, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СКУ, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У позовній заяві позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СКУ, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Суд вважає такий спосіб стягнення аліментів законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 СКУ, розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача є достатнім для забезпечення потреб дитини та відповідає принципу рівності обов`язків батьків. Щодо доводів позивача про відсутність у відповідача офіційного працевлаштування, суд зазначає, що це не є перешкодою для стягнення аліментів у частці від доходу. Відповідно до ч. 2 ст. 195 СКУ, заборгованість за аліментами платника, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Таким чином, у разі відсутності у відповідача доходу, державний виконавець буде розраховувати заборгованість зі сплати аліментів, виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СКУ, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні; наявність майна та грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СКУ встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованим, справедливим та відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки такий розмір є загальноприйнятим для стягнення аліментів на одну дитину та забезпечить дотримання мінімальних гарантій, встановлених законом. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про його скрутне матеріальне становище чи наявність інших утриманців, що могло б бути підставою для зменшення частки.

Отже, враховуючи потреби дитини, матеріальний стан позивача, яка самостійно утримує сина, та презумпцію матеріальної спроможності відповідача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СКУ, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 06 травня 2025 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн (3028 грн * 0,4 * 0,8, де 0,8 коефіцієнт за подання позову в електронній формі).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя А.С. Семенюк