Провадження № 22-ц/802/1088/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Русинчук М.М.,

приватного виконавця Пироги С.С.,

стягувача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

боржника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_5 про встановлення способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право користування яким має неповнолітня дитина, у цивільній справі №161/17753/23 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець Пирога С.С. звернувся до суду із вказаною заявою.

Зазначає, що постановою Волинського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року у справі №161/17753/23 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя вирішено, зокрема: стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 929 860 грн; стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 різницю 1/2 вартості автомобілів OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER, 2016 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та PEUGEOT 2008, 2013 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , у розмірі 53850 грн.; стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 12 722, 16 грн. судового збору та 21 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 10 грудня 2024 року на виконання цього судового рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області був виданий виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. у межах виконавчого провадження №76890902, відкритого 22 січня 2025 року. Сукупний розмір заборгованості за виконавчим провадженням станом на 13 травня 2025 року становить 1106389,72 грн., в тому числі 1005808,84 грн. борг в користь ОСОБА_6 та 100580,88 грн. основна винагорода приватного виконавця. З метою виконання зазначеного зведеного виконавчого провадження приватним виконавцем було вжито ряд заходів, спрямованих на виявлення майна боржника, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Згідно відповідей на запит до ДПС, інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, до ДФС не надходила; інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня. Згідно інформації, одержаної від банківських установ, у боржника наявні відкриті рахунки, однак кошти на них відсутні. Відповідно до відомостей Національної кадастрової системи для доступу до відомостей Державного земельного кадастру, за боржником земельних ділянок не зареєстровано. Згідно бази даних Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужби) за боржником не зареєстровано тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (машин), великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування. Як вбачається з відповіді МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що ОСОБА_3 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 , а також на праві приватної спільної часткової власності (1/3 частки) йому належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 . Вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1859720,00 грн., що підтверджує висновок №23/2023 оціночно-будівельної експертизи по замовленню ОСОБА_6 , а вартість 1/3 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2 становить 386620,04 грн., що підтверджує довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-09639034 від 06 травня 2025 року. Також, у виконавця наявна інформація, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року у справі № 161/14646/23 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано. Малолітня донька учасників виконавчого провадження - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 , однак за інформацією стягувача фактично там не проживає, а близько 2-ох років проживає з матір`ю ОСОБА_1 на орендованій квартирі у АДРЕСА_3 . Також, за отриманою від стягувача інформацією ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мінімум тричі, за згодою обох батьків, змінювала місця реєстрації проживання. Приватний виконавець Пирога С.С. звернувся до виконавчого комітету Луцької міської ради з проханням надати дозвіл на відчуження та укладання договору купівлі-продажу щодо квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована (але не проживає фактично) малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 09 квітня 2025 року № 264-1 «Про відмову у наданні дозволу на реалізацію квартири ОСОБА_3 » було відмовлено приватному виконавцю Пирозі С.С. у наданні дозволу на реалізацію на прилюдних торгах вищевказаної квартири в межах виконавчого провадження № 76890902.

Враховуючи наявність обставин, що роблять неможливим виконання рішення суду, просить суд встановити спосіб виконання постанови Волинського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року у справі №161/17753/23 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 76890902.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про встановлення способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника відмовлено.

В апеляційній скарзі стягував ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву приватного виконавця в повному обсязі.

Заслухавши приватного виконавця, стягувача та її представника, боржника та його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що постановою Волинського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року у справі №161/17753/23 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя ухвалено стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 929 860 грн; стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 різницю 1/2 вартості автомобілів OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER, 2016 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та PEUGEOT 2008, 2013 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , у розмірі 53 850 грн.; стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 12 722, 16 грн. судового збору та 21 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу (Том 2, а.с. 164-172).

02 квітня 2025 року стягувач ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_5 (а.с.15).

10 грудня 2024 року на виконання даного судового рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області був виданий виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. у межах виконавчого провадження №76890902, відкритого 22 січня 2025 року (Том 3 а.с.6-7).

У своїй заяві приватний виконавець Пирога С.С. зазначає, що ним було вжито ряд заходів, спрямованих на виявлення майна боржника, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

З акта приватного виконавця Пироги С.С. від 13 травня 2025 року вбачається, що згідно з відповідей на запит до ДПС, інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, до ДФС не надходила; інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня. Згідно інформації, одержаної від банківських установ, у боржника наявні відкриті рахунки, однак кошти на них відсутні. Відповідно до відомостей Національної кадастрової системи для доступу до відомостей Державного земельного кадастру, за боржником земельних ділянок не зареєстровано. Згідно бази даних Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужби) за боржником не зареєстровано тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (машин), великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування. Як вбачається з відповіді МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано (Том 3 а.с. 32).

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним виконавцем встановлено, що ОСОБА_3 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 , а також на праві приватної спільної часткової власності (1/3 частки) йому належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 (Том 3 а.с.30-31).

Вартість квартири АДРЕСА_1 згідно з висновком оціночно-будівельної експертизи №23/2023 від 02 жовтня 2023 року по замовленню ОСОБА_6 становить 1859720 грн., а вартість 1/3 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2 згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-09639034 від 06 травня 2025 року становить 386620,04 грн. (Том 3 а.с. 16-29).

11 березня 2025 року приватний виконавець Пирога С.С. звернувся до виконавчого комітету Луцької міської ради з проханням надати дозвіл на відчуження та укладання договору купівлі-продажу щодо квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 09 квітня 2025 року № 264-1 «Про відмову у наданні дозволу на реалізацію квартири ОСОБА_3 » було відмовлено приватному виконавцю Пирозі С.С. у наданні дозволу на реалізацію на прилюдних торгах вказаної квартири в межах виконавчого провадження № 76890902 (Том 3 а.с.12).

Дана обставина стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право користування яким має неповнолітня дитина.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частинами першою, шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, у якому фактично проживає боржник.

У зв`язку з відсутністю у боржника ОСОБА_3 достатніх коштів та рухомого майна, на яке можна звернути стягнення, приватний виконавець звернувся до суду з цим поданням, у якому просив надати дозвіл на звернення стягнення на належну боржнику квартиру, у якому зареєстрована неповнолітня дитина.

Згідно з частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду.

Отже, передача на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду є неможливим.

У постанові від 15 лютого 2023 року в цій самі справі № 2-537/11 Верховний Суд зробив висновок про те, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмови) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду з заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом у порядку, встановленому в статті 435 ЦПК України.

Під час розгляду такої заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_3 на виконанні у приватного виконавця перебуває не тривалий проміжок часу , а саме: три місяці до звернення до суду з даним поданням. Рішення суду виконується шляхом відрахування щомісячно коштів з заробітної плати боржника. Відтак не можна вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення. В свою чергу необхідно зауважити, що стягувач ОСОБА_1 на момент постановлення рішення про стягнення компенсації вартості спільного майна подружжя була достовірно обізнана про розмір доходів, які мав ОСОБА_3 та про склад майна , що перебувало у його власності, а відповідно усвідомлено розуміти про строки виконання боржником зобов`язань, що покладені на нього судовим рішенням.

Судом встановлено та це не заперечується учасниками справ, що спірна квартира є єдиним місцем проживання ОСОБА_3 ..

В суді апеляційної інстанції стягувач вказувала, що за взаємною згодою спільна донька ОСОБА_10 проживає з нею, однак зауважувала, що на вихідні донька проводить час з батьком ОСОБА_3 , залишається у нього на ночівлю в квартирі АДРЕСА_1 . В свою чергу ОСОБА_3 вказував, що за спірною адресою у доньки ОСОБА_10 є власника кімната в якій та періодично проживає.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що неповнолітня донька має право проживання в квартирі АДРЕСА_1 власником якої є її батько та користується ним. У власності матері житло відсутнє.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у разі задоволення заяви про встановлення способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована та періодично проживає дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 76890902, будуть порушуватись право неповнолітньої дитини гарантовані їй Конституцією України та відповідними Законами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, не встановлено та заявником не надано відповідних доказів.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зводяться до незгоди стягувача з оскаржуваною ухвалою та не є підставою для скасування законної і обґрунтованої ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду.

Неревалетними даним правовідносинам є правовідносини про які зазначено у постанові ВС від 15.02.2023 року у справі 2-537/11, на яку покликається апелянт. Зокрема: у вказаній постанові судами встановлено, що реєстрації місця проживання малолітньої дитини, у житлі на яке просили дати дозвіл на реалізацію, та яка має інше житло, відбулася після набрання чинності судовими рішенням з метою унеможливлення виконання рішення суду , що свідчить про недобросовісність боржника. Окрім того рішення про стягнення боргу з боржника перебувало тривалий проміжок часу на виконанні та ним не виконувалось.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: