ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9022/25
провадження № 2/753/7399/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Колесника О.М, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 12 460,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 листопада 2018 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №17.11.2018-010000120. Кредитний договір Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу у позику грошові кошти в сумі 7 000 грн. на строк користування 14 днів, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки 28% річних у встановлений у договорі строк в повному обсязі.

22 січня 2022 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» уклали Договір факторингу №250122-2, відповідно до якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» передає ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №1 до Договору факторингу №250122-2 від 22.01.2022 року, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12 460 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7 000 грн., відстотки за користування кредитними коштами - 1 960 грн. та штраф - 3 500 грн.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

За таких обставин позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №17.11.2018-010000120 у розмірі 12 460 грн., з яких: 7 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 960 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом та 3 500 грн. - штраф відповідно до п. 5.4. кредитного договору.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. Так, 12 травня 2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позов, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Відзив обгрунтований тим, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем Кредитного договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин. Крім того вказав, що жодним доказом, які надано позивачем разом із позовною заявою, не доведено надання (перерахування) первісним кредитодавцем відповідачу коштів за вказаним договором та наявність заборгованості.

22 травня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Пославшись на те, що, жодного доводу на спростування укладеного відповідачем з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» договору №17.11.2018-010000120 від 17.11.2018 року, не надано. Також вказав, що заявка, що є невід`ємною частиною пропозиції укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився 17.11.2018 року підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8293 у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та додатково електронним підписом відповідача, вчиненим комп`ютерним маніпулятором, а відтак підтвердив, що ознайомлений та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 17.11.2018-010000120 від 17.11.2018 року, з яким попередньо уважно ознайомився; акцептовані умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.

Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» зазначало, що 17 листопада 2018 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №17.11.2018-010000120. Відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу у позику грошові кошти в сумі 7 000 грн. на строк користування 14 днів, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки 28% річних у встановлений у договорі строк в повному обсязі.

Кредитний договір №17.11.2018-010000120 був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8293 та додатково електронним підписом вчиненим комп`ютерним маніпулятором.

Після вчинених дій відповідачем отримано на свій рахунок кошти у розмірі 7 000 грн.

22 січня 2022 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» уклали Договір факторингу №250122-2, відповідно до якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» передає ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Як вказує позивач, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 12 460 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7 000 грн., відстотки за користування кредитними коштами - 1 960 грн. та штраф - 3 500 грн.

Разом з тим, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. Матеріалам справи не підтверджено укладення ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачеві кредиту.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В силу положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження укладення договору ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» надало пропозицію для укладення Кредитного договору (оферти) від 17.11.2018 № 17.11.2018-010000120; Заявку Кредитного договору від 17.11.2018 № 17.11.2018-010000120; Підтвердження укладення Кредитного договору від 17.11.2018 № 17.11.220, в якій зазначено, що договір № 17.11.2018-010000120 від 17.11.2018 року був підписаний відповідачкем з використанням одноразового ідентифікатора № 8293, направленого йому 17.11.2018 року, о 11:09:34 год.

Проте вказані документи не містять доказів, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону, оскільки такі відомості відсутні в даних документах.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не визнав факту заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати, як прийняття пропозиції укласти електронний договір.

Крім того, відповідно до п.п. 2.3. Кредитного договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Так, у вказаній справі, за змістом кредитного договору, кредит надається «безготівковим шляхом (зарахування коштів здійснюється шляхом переказу на банківський рахунк позикодавця).

Тому позивач, як кредитор та особа, яка вимагає повернення кредитних коштів, повинен був надати докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

Натомість у кредитному договорі № 17.11.2018-010000120 від 17.11.2018 року відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку необхідно перерахувати кредит, як і не містять матеріали справи реквізитів поточного рахунку відповідача на який мали б бути зараховані грошові кошти в якості кредиту.

При цьому, додані до позовної заяви документи підтверджують лише умови надання коштів та переуступку права вимоги попереднім кредитором за вказаним кредитним договором новому кредитору, але вони не є належними та допустимим доказами щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 за вказаним договором.

Так, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором.

Суд наголошує, що позивач як учасник судового процесу несе ризики, пов`язані з реалізацією або не реалізацією наданих йому процесуальних прав та обов`язків.

Отже, беручи до уваги вищенаведені факти та те, що матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, відсутні докази отримання відповідачем коштів згідно з оспорюваними кредитним договорам, тому наявні достатні праві підстави для судового захисту прав та інтересів останнього.

Позивач розпорядився наданими йому процесуальними правами на власний розсуд шляхом надання тих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які він вважав за потрібне, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову в цій справі належить відмовити за його недоведеністю.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 141, 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.