Справа № 502/993/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради

про визнання права власності на житловий будинок

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кілійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок. З позовної заяви вбачається, що 29 липня 2005 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (набувачі) та ОСОБА_3 (відчужувач) був укладений нотаріально посвідчений договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори Богачовою Н.М., за реєстровим № 3090. Відповідно до умов договору, відчужувач передала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну часткову власність (по частці) житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивачі зобов`язалися надавати їй довічне утримання: харчування, медичну допомогу, догляд, житло, поховання тощо. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Кілійського району. Зобов`язання набувачами виконані в повному обсязі. Однак право власності на житловий будинок за позивачами, як набувачами не було зареєстровано у встановленому законом порядку в органах БТІ, які на той час мали повноваження реєстрації права власності на житловий будинок, а у зв`язку зі змінами законодавства в сфері речових прав, які відбулися з 01.01.2013 року на даний момент не є можливим внести відповідні данні стосовно переходу права на нерухоме майно, що зі свого боку порушує права як власників відповідно до умов договору довічного утримання та чинного законодавства. Крім того, у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, 29.07.2005 року державним нотаріусом була накладена заборона на відчуження вказаного житлового будинку до припинення або розірвання договору довічного утримання. Оскільки зобов`язання за договором повністю виконані, а договір втратив чинність через смерть відчужувача, правові підстави для подальшого існування заборони відсутні. Позивачі у зв`язку з відсутністю працюючих нотаріусів на постійній основі на території м. Кілія та колишнього Кілійського району, у зв`язку зі смертю приватного нотаріуса Богачової Н.М. в липні 2024 року та відсутності з лютого 2022 року приватного нотаріуса Юрченко М.Є., наявними обмеженнями щодо пересування цивільних осіб, які діють під час правового режиму воєнного стану, позбавлені можливості належним чином звернутися до нотаріусів в Кілійській територіальній громаді та оформити належним чином спадкові права, які залишилися після смерті спадкодавця. Відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та нотаріусом була заведена спадкова справа, такий нотаріус повинен видати відповідні свідоцтва про право на спадщину, а така спадкова справа не може бути передана іншому нотаріусу. Дане обмеження стосується також і нотаріальних дій стосовно скасування обтяжень (заборони) на нерухоме майно. Так, після смерті приватного нотаріуса Богачової Н.М. в липні 2024 року, яка була державним нотаріусом станом на момент вчинення обтяження (заборони) на зазначене нерухоме майно, якою був посвідчений договір довічного утримання, нотаріальний архів даного нотаріуса, в тому числі і спадкові справи не були передані іншому нотаріусу, а передані на зберігання до Одеського обласного державного нотаріального архіву. Під час звернення до Одеського обласного державного нотаріального архіву позивачам було роз`яснено, що нотаріальний архів позбавлений повноважень здійснювати нотаріальні дії, зокрема видавати свідоцтва про право на спадщину замість нотаріуса, в якого була заведена спадкова справа, і знімати відповідні обтяження (заборони) на зазначене нерухоме майно, а тому нотаріальних архів порадив звернутися до суду за захистом своїх прав, не надаючи ніяку письмову відповідь роз`яснення стосовно даної ситуації. Незважаючи на дані обставини, позивачі, після звернення до нотаріального архіву, незважаючи на віддаленість знаходження Ренійської державної нотаріальної контори, та наявності обмежень під час правового режиму воєнного стану, були змушені звернутися до державного нотаріуса з вимогою оформити права на житловий будинок із скасуванням обтяження (заборони) на зазначене нерухоме майно. Під час звернення до нотаріуса, позивачу нотаріусом було надане усне роз`яснення, що державний нотаріус також як і нотаріальний архів позбавлений можливості здійснювати будь-які нотаріальні дії, так як нотаріус, який вчиняв до цього відповідні нотаріальні дії, помер і справи офіційно не передавалися іншому нотаріусу для їх завершення, тому необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання. Нотаріус також пояснив, що так як відсутні документи, підтверджуючі реєстрацію права набувачів в органах БТІ, яку необхідно було здійснити одразу після смерті ОСОБА_3 з перереєстрацією набутих прав на набувачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , позивачі повинні звернутися до Кілійського районного суду за захистом свої прав. На вимогу позивачів надати письмову відповідь щодо неможливості оформити набуті права в нотаріальному порядку, нотаріус зазначив, що не має змоги та можливості видати такий лист, так як справа не знаходиться в провадженні державного нотаріуса та підкреслив необхідність звернутися до суду. На теперішній час вищевказані обставини унеможливлюють оформлення майна в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення позивачів до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

В зв`язку з зазначеним, позивачі просили суд:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частку житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 40,5 кв.м. та загальною площею 65,5 кв. м., літньої кухні літ. Б, сараю - літ. Д, гаражу літ. Е, надвірних споруд - № 1-3; І.

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частку житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 40,5 кв.м. та загальною площею 65,5 кв. м., літньої кухні літ. Б, сараю - літ. Д, гаражу літ. Е, надвірних споруд - № 1-3; І.

- скасувати обтяження (заборону) нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2240427, зареєстрованого 29.07.2005р. за №2240427 Кілійською районною державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання зареєстрованого 29.07.2005 р. в реєстрі за № 3090, об`єкт обтяження: житловий будинок АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження (заборона) вказане нерухоме майно.

Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачів та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

29 липня 2005 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (набувачі) та ОСОБА_3 (відчужувач) був укладений нотаріально посвідчений договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори Богачовою Н.М., за реєстровим № 3090.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках житловий будинок АДРЕСА_1 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 від 01.03.2007 р., актовий запис № 81, ОСОБА_3 помела ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 5959469 від 21.12.2004 р. та довідки № 49 КП КМР БТІ від 23.01.2025 р. житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві договору купівлі продажу реєстр. № 478 від 12.06.1985 р.

Відповідно до технічного паспорту складеного КП КМР «БТІ» від 22.01.2025 р., житловий будинок в АДРЕСА_2 в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 40,5 кв.м. та загальною площею 65,5 кв. м., літньої кухні літ. Б, сараю - літ. Д, гаражу літ. Е, надвірних споруд - № 1-3; І.

З інформації з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.01.2025 р. вбачається, що у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, 29.07.2005 року Кілійською районною державною нотаріальною конторою була накладена заборона на відчуження вказаного житлового будинку АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 81393272 від 03.06.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_3 відсутня.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з статтею 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставі правочинів та інших юридичних фактів, передбачених законом. Однією з таких підстав є договір довічного утримання (догляду), який передбачений главою 57 Цивільного кодексу України.

Зокрема, стаття 744 Цивільного кодексу України визначає, що за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає у власність другій стороні (набувачеві) житловий будинок, квартиру, інше нерухоме або рухоме майно, а набувач зобов`язується утримувати та доглядати відчужувача до його смерті.

Відповідно до частини першої статті 745 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У справі, що розглядається, між позивачами та відчужувачем був укладений нотаріально посвідчений договір довічного утримання, за яким позивачі належним чином виконували свої обов`язки щодо утримання та догляду. Після смерті відчужувача відповідно до умов договору набувачі (позивачі) мають право власності на передане їм майно, в зв`язку з чим відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 73 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в установленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору. До смерті відчужувача набувач не має права продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання, укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання, не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.

Згідно п.п. 5.1 п. 5 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні, крім іншого, повідомлення кредитора про погашення позики; або за рішенням суду.

Однак після смерті відчужувача, коли набувач стає власником майна, зазначена заборона втрачає свою юридичну силу. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, наявність заборони на відчуження є необґрунтованим обмеженням права позивачів як повних власників.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що наявність заборони на нерухоме майно, як виду обтяження, порушує право власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, враховуючи, що підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 744, 745 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Кілійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частку житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 40,5 кв.м. та загальною площею 65,5 кв. м., літньої кухні літ. Б, сараю - літ. Д, гаражу літ. Е, надвірних споруд - № 1-3; І.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частку житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 40,5 кв.м. та загальною площею 65,5 кв. м., літньої кухні літ. Б, сараю - літ. Д, гаражу літ. Е, надвірних споруд - № 1-3; І.

Скасувати обтяження (заборону) нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2240427, зареєстрованого 29.07.2005р. за №2240427 Кілійською районною державною нотаріальною конторою на підставі договору довічного утримання зареєстрованого 29.07.2005 р. в реєстрі за № 3090, об`єкт обтяження: житловий будинок АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження (заборона) вказане нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников