КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року

справа № 754/8384/24

провадження № 22-ц/824/2232/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач - ОСОБА_1

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року, постановлено під головуванням судді О. Грегуль., у справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов у якому посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача 86 877,5 грн. - кредиту (сума 19 400 грн.), процентів (сума 65 477,5 грн.), комісії (сума 2 000 грн.), пені (сума 0 грн.) за договором про споживчий кредит № 103898100 (індивідуальна частина) від 30.05.2021. Також позивач просить стягнути з відповідача 2 422,40 грн. - судового збору та 6 000 грн. - правничої допомоги.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 103898100 (індивідуальна частина) від 30.05.2021 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 84 877,5 грн. - кредиту і процентів та 2 366,63 грн. - судового збору і 5 861,87 грн. - правничої допомоги.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в які просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про закриття провадження у справі.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія кредитного договору створювалася у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Нарахована позивачем сума простроченої заборгованості за нарахованими процентами є неспівмірною сумі боргу. Споживачеві не було надано документ, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Факт, що позивач є фінансовою установою, не є підставою для застосування виключно ЗУ «Про платіжні послуги».

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Діджи Фінанс» зазначає, що в силу передбаченого ст. 627 ЦК України принципу свободи договору ОСОБА_1 був вільним в укладенні кредитного договору саме з ТОВ «МІЛОАН», у виборі саме цієї юридичної особи як сторони кредитних відносин, у визначенні умов кредитного договору. Відповідач не оспорює укладення кредитного договору, таким чином сторонами договору станом на 30.05.2021 року було досягнути в належній формі згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі щодо предмету договору, умов забезпечення кредиту, прав та обов`язків сторін.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що доводи сторони відповідача про недоведеність позивачем укладення кредитного договору не ґрунтуються на доказах та спростовуються матеріалами справи, зокрема, договір укладений в електронній формі і при укладенні договору кредитору могли бути повідомлені персональні дані відповідача, які відомі лише виключно самому відповідачу. Укладати договір на запропонованих кредитором умовах кредитного договору це було виключне право відповідача. Будь-яких інших доказів про повне або часткове спростування позовних вимог по суті спору або доказів, що відповідач коштів у кредит не отримував і не використовував, суду не надано.

Суд вважав, що позивач не мав права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь кредитодавця за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, а тому нарахована позивачем комісія в сумі: 2 000 грн. є супутньою послугою, що супроводжує кредит і її компенсація за рахунок відповідача є незаконною.

Тому, позовні вимоги про стягнення комісії в сумі 2 000 грн. були безпідставними.

З урахуванням викладеного суд вважав позовні вимоги обґрунтованими в частині стягнення: 86 877,5 грн. - 2 000 грн. = 84 877,5 грн. - кредиту і процентів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що за укладеним між ТОВ «Мілоан» і відповідачем договором про споживчий кредит № 103898100 (індивідуальна частина) від 30.05.2021 відповідачу надано кредит 20 000 грн. на 30 днів з датою повернення 29.06.2021.2021 з комісією 2 000 грн. за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово під проценти за ставками 1,25 % (фіксована) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом і 5 % стандартна (базова) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

За укладеним між ТОВ «Мілоан» і позивачем договором факторингу № 08Т від 14.09.2021 до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 103898100 (індивідуальна частина) від 30.05.2021.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2021 року ОСОБА_1 оформлено анкету-заяву на кредит № 103898100 на сайті: tengo.ua,в якій вказані персональні дані відповідача, як позичальника (ідентифікаційний код, дані паспорта, телефон, адреса реєстрації, номер мобільного телефону, електронна пошта), визначена сума кредиту у розмірі 20 000 грн, строк кредитування 30 днів з 30.05.2021 по 29.06.2021.

Комісія за надання кредиту: 2 000 грн одноразово за ставкою 10 % від суми кредиту, проценти за користування кредитом 7 500 грн нараховуються за ставкою 1,25 %від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. ІР адреса з якої подано заяву: НОМЕР_1.

В анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви № 103898100.

Згідно із хронології процесу оформлення та розгляду заяви від 30 травня 2021 року № 103898100 відбулося: 30 травня 2021 року о 12:11:22 заповнення заяви; 30 травня 2021 року о 12:11:31 автоматична перевірка; 30 травня 2021 року о 12:11:39 перевірка у БКІ; 30 травня 2021 року о 12:11:40 перевірка у БКІ; 30 травня 2021 року о 12:11:40 скоринг; 30 травня 2021 року о 12:11:43 заповнення заяви; 30 травня 2021 року о 12:13:20 автоматична перевірка;30 травня 2021 року о 12:13:32 перевірка у БКІ; 30 травня 2021 року о 12:13:33 перевірка у БКІ; 30 травня 2021 року о 12:13:33 скоринг; 30 травня 2021 року о 12:13:38 скоринг; 30 травня 2021 року о 12:13:39 підтвердження зміни умов; 30 травня 2021 року о 12:15:07 обробляється; 30 травня 2021 року о 12:15:11 підписання договору; 30 травня 2021 року о 12:15:52 оброблено.

Погоджені умови кредитування по заяві № 103898100: погоджена сума 20 000 грн, строк кредитування 30 днів, комісія за надання 10 % одноразово, ставка 1,25 % за кожен день користування (а.с. 9 звор.).

30 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 103898100.

Згідно з п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Загальний розмір кредиту становить 20 000 грн (п.1.2 договору).

Кредит надається строком на 30 днів з 30.05.2021 року (строк кредитування) (п.1.3 договору).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29.06.2021 року (п.1.4 договору).

Комісія за надання кредиту: 2 000 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору).

Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 7 500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 договору).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (п. 2.2.2 договору).

Відповідно до п. 6.3. договору, приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.6.4. договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с.16- 19).

До договору також укладені додаток № 1 до договору про споживчий кредит № 103898100 від 30.05.2021 (Графік платежів за договором про споживчий кредит) та додаток № 2 до договору (Паспорт споживчого кредиту № 103898100) (а.с. 20-21).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 07 жовтня 2020 у справі № 127/33824/19: «Встановивши, що без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.».

Отже, апеляційний суд встановив, що без здійснення входу на веб-сайт товариства, реєстрації та створення особистого кабінету, входу за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, отримання на фінансовий номер otp-пароля, надісланого товариством на такий телефону, власноручне введення відповідачем одноразового паролю-ідентифікатора для електронного підпису, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача про недоведеність позивачем укладення кредитного договору не ґрунтуються на доказах та спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів апелянта, що позивачем не було надано документ, який засвідчує факт здійснення правочину, суд зазначає наступне.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі -Закон) як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до п. 16.1. ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку»: Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, платіжне доручення є первинним бухгалтерським документом щодо ініціювання здійснення переказу грошових коштів.

На підтвердження виконання ТОВ «МІЛОАН» зобов`язання за договором про споживчий кредит № 103898100 від 30.05.202, позивач надав копію платіжного доручення № 28153900 від 30.05.2021 про перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 20 000 грн згідно договору № 103898100 (а.с. 23).

Крім того, позивачем була надана відомість про щоденні нарахування та погашення за період з 30.02.2021 по 31.08.2021 (а.с. 12-13).

Стороною відповідача не надано до суду доказів (зокрема виписки з банківських рахунків відповідача) на підтвердження того, що кредитні кошти у сумі 20 000 грн не надходили на банківський рахунок ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, у даній справі факт виконання первісним кредитором своїх зобов`язань із видачі кредиту доведений належними та допустимими доказами.

Щодо посилань апелянта про те, що судом незаконно було стягнуто відсотки за користування кредиту після закінчення строку договору, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно укладеного між сторонами договору кредит у сумі 20 000 грн було надано відповідачу строком на 30 днів до 29.06.2021.

При цьому п. 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Продовження, вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.).

Пунктом п. 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення надані позивач вбачається, що 29.03.2021 року відповідачем було здійснено: сплату комісії за пролонгацію у розмірі 600,00 грн, сплату тіла кредиту у розмірі 600,00 грн та сплату процентів по кредиту у розмірі 950,00 грн. Однак, доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 29.06.2021 року, матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 29.06.2021 року, відповідно, останній продовжив користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору.

Поряд з цим, системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 кредитного Договору щодо порядку та строку кредитування (30 днів), п.п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 30.05.2021 року та закінчився 31.08.2021 року , оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації. А тому, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів за період з 30.05.2021 по 31.08.2021 року суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим.

За викладених обставин, які відповідають наявним у справі доказам, та правового обґрунтування - колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції, судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді