ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21505/24

Провадження № 22-ц/820/773/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_3 , держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі Управління) про відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що 20 лютого 2024 року ОСОБА_3 ініціювала колективне звернення до органу національної поліції щодо порушення позивачем тиші у багатоквартирному будинку.

За наслідком цього звернення 28 лютого 2024 року лейтенантом поліції ОСОБА_5 було складено п`ять постанов про адміністративне правопорушення серії ГБВ №037594, №037595, №037596, №037597, №037598, а майором поліції ОСОБА_6 постанову про адміністративне правопорушення серії ГБВ №037599 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності:

постановою від 28 лютого 2024 року №037594 за те, що в ніч з 12 по 13 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я»;

постановою від 28 лютого 2024 року №037595 за те, що в ніч з 13 по 14 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я»;

постановою від 28 лютого 2024 року №037596 за те, що в ніч з 14 по 15 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я»;

постановою від 28 лютого 2024 року №037597 за те, що в ніч з 15 по 16 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я»;

постановою від 28 лютого 2024 року №037598 за те, що в ніч з 16 по 17 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я»;

постановою від 28 лютого 2024 року №037599 за те, що в ніч з 17 по 18 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2024 року у справі №686/14830/24 вказані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності скасовано, а провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 позивачу завдано моральну шкоду. Він зазнав душевних страждань і психічних хвилювань через постійні наклепи, що позбавило його можливості вести активний спосіб життя та вплинуло на його трудові відносини з роботодавцем, підірвало його репутацію у колег. Розмір завданої ОСОБА_3 моральної шкоди склав 50 000 грн.

Крім того, в результаті незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивач зазнав душевних страждань, були порушені його честь і гідність, а також стосунки з оточуючими. Він вживав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права. Завдану державою моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 200 000 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь моральну шкоду: з ОСОБА_3 50 000 грн, з Державного бюджету України 200 000 грн.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 20 вересня 2024 року залучив Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (далі Держказначейство) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності відповідачів перед ним за завдані збитки. Також позивач не надав суду належних і допустимих доказів щодо завдання йому моральної шкоди та розміру цієї шкоди. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру та не може бути доказом неправомірності дій відповідачів.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в результаті неправомірних дій відповідачів та притягнення позивача до адміністративної відповідальності останньому спричинено душевні страждання та завдано моральну шкоду. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не врахував правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 , Управління та Держказначейство не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, не застосував норми статей 23, 1167, 1176 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статей 1, 2, 3 Закону України від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон №266/94-ВР) та не врахував норми статті 12 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення в частині відмови у позові до держави Україна підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового рішення.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

20 лютого 2024 року ОСОБА_3 подала до місцевого відділку поліції колективне звернення №3 щодо порушення ОСОБА_1 у вечірній і нічний час, а також під час тривоги тиші (спокою) в багатоквартирному будинку.

28 лютого 2024 року лейтенант поліції Дворецька Д.В. винесла п`ять постанов про адміністративне правопорушення серії ГБВ №037594, №037595, №037596, №037597, №037598, а майор поліції Слизькорій В.М. одну постанову про адміністративне правопорушення серії ГБВ №037599 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн по кожній із справ за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 182 КУпАП.

Постановою від 28 лютого 2024 року №037594 ОСОБА_1 визнано винним у тому, що в ніч з 12 по 13 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я».

Постановою від 28 лютого 2024 року №037595 ОСОБА_1 визнано винним у тому, що в ніч з 13 по 14 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я».

Постановою від 28 лютого 2024 року №037596 ОСОБА_1 визнано винним у тому, що в ніч з 14 по 15 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я».

Постановою від 28 лютого 2024 року №037597 ОСОБА_1 визнано винним у тому, що в ніч з 15 по 16 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я».

Постановою від 28 лютого 2024 року №037598 ОСОБА_1 визнано винним у тому, що в ніч з 16 по 17 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я».

Постановою від 28 лютого 2024 року №037599 ОСОБА_1 визнано винним у тому, що в ніч з 17 по 18 лютого 2024 року після 22:00 по 24:00 він проводив ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, у квартирі АДРЕСА_1 , без погодження з мешканцями прилеглих квартир, чим порушив статтю 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2024 року у справі №686/14830/24 вказані постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасовано, а провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 182 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу частин першої та другої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Таким законом є Закон №266/94-ВР.

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (стаття 1 Закону №266/94-ВР).

Із положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону №266/94-ВР слідує, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону №266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові, серед іншого, відшкодовується моральна шкода.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №266/94-ВРь відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Право на відшкодування моральної шкоди виникає в особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, ця шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб указаних органів.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, визначені нормами статті 1176 ЦК України та Закону №266/94-ВР. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цими законами, виникає, зокрема, у випадку незаконного накладення штрафу та закриття справи про адміністративне правопорушення. При цьому потерпілому можуть бути відшкодовані як майнова, так і моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії чи бездіяльність органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали громадянинові душевні страждання, якщо незаконні дії чи бездіяльність цих органів призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків громадянина, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу, яка в подальшому закрита судом за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювати та здійснювали вказане провадження (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц).

Зібрані докази вказують на те, що 28 лютого 2024 року органом національної поліції здійснювалося шість адміністративних проваджень, за наслідками яких ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 182 КУпАП, і на нього накладено адміністративні стягнення у виді штрафу. Надалі всі шість постанов у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були скасовані судом за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Такі незаконні дії посадових осіб органу національної поліції завдали ОСОБА_1 моральну шкоду.

ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, були порушені його нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми, він вживав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 неправомірним притягненням до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції не врахував указані обставини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами протиправність дій працівників поліції, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням йому моральної шкоди.

Висновок суду про відсутність підстав для відшкодування державою позивачу моральної шкоди не відповідає чинним нормам закону та фактичним обставинам справи.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції враховує характер допущеного органами державної влади правопорушення, глибину душевних страждань ОСОБА_1 , позбавлення можливості реалізації ним своїх прав, а також вимоги розумності і справедливості.

Відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди слід визначити у розмірі 8 000 грн.

На думку апеляційного суду, названа сума є належною компенсацією завданої органом державної влади ОСОБА_1 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього.

Водночас у справі відсутні належні та допустимі докази того, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_3 позивачу завдано моральну шкоду. Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності ОСОБА_3 перед ним за завдані збитки, а тому позов у цій частині є необґрунтованим.

Твердження ОСОБА_1 про доведеність вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

У цій частині позовних вимог суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є помилковими.

При цьому наведений в апеляційній скарзі правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 1 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц, щодо права на відшкодування моральної шкоди не є релевантним до правовідносин у справі, яка переглядається апеляційним судом.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні позовних вимог до держави Україна в особі Управління про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову, а тому ухвалене ним рішення у цій частині не може залишатися в силі.

Відтак із держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 слід стягнути 8 000 грн моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

У решті позовних вимог рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах справи та ухвалено з додержанням вимог закону, внаслідок чого підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року в частині відмови у позові до держави Україна скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, грошові кошти в сумі 8 000 гривень.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Продан Б.Г.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 30