23.06.2025 Єдиний унікальний № 371/1803/24 провадження № 2/371/245/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/1803/24

Провадження № 2/371/245/25

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 23 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» укладені кредитні договори № 866 на суму 1000,00 грн, № 685 на суму 1000,00 грн, № 595 на суму 1000,00 грн, № 355 на суму 2000,00 грн, № 690 на суму 2000,00 грн, № 498 на суму 2000,00 грн. Згідно із умовами кредитних договорів товариство зобов?язалося надати позичальникові зазначені суми кредиту без конкретної споживчої мети на суму, яка визначається та погоджується сторонами у анкеті заяві, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, нараховані згідно з умовами договорів, його додатків та правил. Кредитними договорами встановлено термін кредитування по кожному договору (один рік), тип та розмір процентної ставки, яка підлягає сплаті за кредитними договорами.

Кердитні договори відповідач підписав електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

У день укладення кредитних договорів ТОВ «Служба миттєвого кредитування» переказало ОСОБА_1 кошти у визначених у договрах розмірах через ТОВ «ФК «Вей фор пей».

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договорами № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498 від 23 березня 2021 року, укладеними із ОСОБА_1 .

За заначеним договором про відступлення вимоги згідно із даними реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 866 у розмірі 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року; за договором № 685 у розмірі 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року; за договром № 595 у розмірі 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року; за договором № 355 у розмірі 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року; за договором № 690 у розмірі 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року; за договром № 498 у розмірі 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитними договорами про споживчий кредит № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498 від 23 березня 2021 року, укладеними із ОСОБА_1 .

За заначеним договором про відступлення вимоги згідно із даними реєстру боржників ТОВ «Колект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 866 у розмірі 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 8590,40 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; за договором № 685 у розмірі 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 8590,40 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; за договром № 595 у розмірі 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 8590,40 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; за договором № 355 у розмірі 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 17180,80 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; за договором № 690 у розмірі 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 17180,80 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; за договром № 498 у розмірі 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 17180,80 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року.

ТОВ «Колект Центр» після набуття права вимоги нарахування процентів не здійснювало.

Звертаючись до суду, представник позивача зазначила, що відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов кредитних договорів, не вчиняв, заборгованість не сплатив. У зв?язку із чим загальна сума заборгованості відповідача за кредитними договорами, право вимоги за якими набув позивач відповідно до договору про відступлення права вимоги станом на день формування позовної заяви складає 153183,60 грн, з яких 9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 144183,60 грн заборгованість за процентами на дату набуття позивачем права вимоги.

Зазначену суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр».

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр», здійснено перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у АТ «Універсал Банк» та АТ «Креді Агріколь Банк» інформацію про емісію платіжних карток на ім?я ОСОБА_1 , зарахування коштів за кредитними договорами, право вимоги за якими набув позивач, зазначення номеру телефону НОМЕР_1 у анкетних даних ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

23 грудня 2024 року представник відповідача адвокат Капля А.С. подала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначила, що надані позивачем копії листів ТОВ «ФК «Вей фор пей», копії розрахунків заборгованості та інші документи не є достовірними, належними та, у своїй сукупності, достатніми доказами на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов?язків за вказаними договорами, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, а також не містять повної інформації про номер платіжного засобу, який би достовірно належав відповідачеві.

Посилаючись на статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пункт 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, зазначила, що довідки ТОВ «ФК «Вей фор пей» не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів на банківську картку саме відповідача.

Надані ТОВ «ФК «Вей фор пей» листи не містять повної інформації щодо відкритого відповідачу рахунку та інформації про зарахування таких коштів саме йому на рахунок. Зазначений номер картки НОМЕР_2 не може бути таким доказом, оскільки не містить повної інформації щодо видавника картки та його користувача. Такі листи та розрахунки є односторонніми документами, ініційованими позивачем, та об?єктивно не підтверджують фінансові зобов?язання відповідача при відсутності фінансових, бухгалтерських документів, як от виписка щодо руху коштів по банківському рахунку відповідача, меморіальний ордер чи платіжна інструкція.

Також зазначила, що позивачем не доведено перехід права вимоги за договором про надання фінансових послуг від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» та не надано доказів сплати грошових коштів (ціни продажу) фактором на рахунок клієнта.

30 грудня 2024 року представник позивача подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що позикодавець ТОВ «Служба миттєвого кредитування» здійснив перерахування коштів на рахунок позичальника. Враховуючи, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банком або відповдною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідні операції були здійснені ТОВ «Вей фор пей» на підставі укладеного між сторонами договору, який є частиною господарської діяльності товариства. На ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позивача, які не є банківськими установами, не розповсюджується дія Закону Укнраїни «Про банки та банківську діяльність», тому надати виписки всіх операцій по рахунках позичальника позивач об?єктивно позбавлений можливості. З цих же підстав не є доречними посилання представника у відзиві на практику Верховного Суду, яка стосується стягнення заборгованості, кредитором за якими є банки та Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.

Зокрема, 23 березня 2021 року о 09:24:50 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн за договором № 866; 23 березня 2021 року об 11:38:52 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн за договором № 685; 23 березня 2021 року об 11:01:32 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн за договром № 595; 23 березня 2021 року о 12:03:17 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн за договором № 498; 23 березня 2021 року о 12:27:15 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн за договором № 355; 23 березня 2021 року о 08:04:55 год на картковий рахунок НОМЕР_3 було перераховано кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн за договором № 690.

Зазначила, що твердження відповідача про те, що він не отримував зазначені кошти є способом уникнення виконання зобов?язань з повернення отриманих у кредит коштів. Вказуючи на недоведеність факту перерахування коштів, відповідач не надав відповідних доказів на підтвердження своїх заперечень, хоча має вільний доступ до своїх рахункв у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кошти йому не надходили.

Щодо переходу права вимоги за кредитними договорами зазначила, що ТОВ «Вердикт Капітал» набув таке право від ТОВ «Служба миттєваого кредитування» на підставі договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, відповідно до пункту 6.1.4 якого права вимоги переходять до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Матеріали справи містять докази сплати грошових коштів клієнтом фактору за договором факторингу, а також акт приймання передачі реєстру боржників та сам реєстр боржників. Водночас ТОВ «Колект Центр» не є стороною зазначеного договору, а оплата за отримане фінансування не стосується підтвердження факту переходу права вимоги.

У свою чергу 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними ТОВ «Служба миттєваого кредитування» з відповідачем. Відповідно до пункту 5.2. зазначеного договору права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання - передачі реєстру боржників у друкованому вигляді. Ціна договору сплачується новим кредитором протягом 1065 календарних днів з дати підписання договору (пункт 7.2. договору). Тож перехід права вимоги підтверджено наявними у матеріалах справи актом приймання передачі реєстру боржників та самим реєстром боржників, а також актом про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджує факт оплати за договором.

Зазначила, що договори, які підтверджують факт переходу права вимоги не оскаржуються у судовому порядку як сторонами договору, так і будь якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству, презумпція правомірності зазначених правочинів не спростована.

Представник позивача, відповідач та представник відповідача адвокат Капля А.С. у судове засідання не з?явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно.

Представник відповідача адвокат Капля А.С. 23 червня 2025 року через підсистему Електронний суд подала заяву про відкладення розгляду справи у зв?язку із неможливістю прибуття в судове засідання через погіршення стану здоров?я. Зазначила, що причини її неявки у судове засідання є поважними, а відповідач не бажає брати участь у судовому засіданні без свого представника.

На підтвердження незадовільного стану здоров?я до заяви додала сканкопію довідки Медичного центру ТОВ «Амбулаторія Медесана» від 23 червня 2025 року.

У зв?язку із неявкою учасників справи, за правилами частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вирішуючи питання про можливість закінчення розгляду справи у відсутності учасників справи суд ураховує те, що під час розгляду справи Миронівським районним судом Київської області судові засідання неодноразово відкладалися, у тому числі з причин неявки в судове засідання відповідача та його представника адвоката Каплі А.С. Зокрема, 26 лютого 2025 року представник відповідача подала заяву про відкладення розгляду справи у зв?язку із тим, що вона 27 лютого 2025 року братиме участь у іншому судовому засіданні у справі № 522/22980/23. 16 квітня 2025 року представник відповідача подала заяву про відкладення розгляду справи у зв?язку із тим, що вона 22 квітня 2025 року братиме участь у іншому судовому засіданні у справі № 372/781/25.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники (частина друга статті 223 ЦПК України).

Згідно із частинами третьою четвертою статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору учасники справи виклали у заявах по суті спору. Станом на день та час проведення судового засідання до суду не надходили від учасників справи будь які заяви про наявність інших, окрім хвороби представника відповідача, підстав для відкладення судового засідання.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, відповідач та його представник повторно не з`явилися у судове засідання, враховуючи правила статті 223 ЦПК України, а також враховуючи наявні у матеріалах справи заяви по суті справи та відсутність клопотань щодо витребування доказів тощо, суд дійшов висновку про можливість закінчення розгляду справи у відсутності учасників судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Суд встановив такі фактичні обставини.

23 березня 2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» укладені договори про надання фінансових послуг «Стандартний» № 866 на суму 1000,00 грн, № 685 на суму 1000,00 грн, № 595 на суму 1000,00 грн, № 355 на суму 2000,00 грн, № 690 на суму 2000,00 грн, № 498 на суму 2000,00 грн.

Згідно із пунктом 1.1. зазначених договорів товариство зобов?язалося надати позичальникові зазначені суми кредиту без конкретної споживчої мети на суму, яка визначається та погоджується сторонами у анкеті - заяві, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язуютьється повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами договорів, його додатків та правил.

Відповідно до пунктів 1.2. та 1.3. кредитних договорів кредит надається на строк, зазначений у анкеті заяві та графіку платежів, який є додатком та невід?ємною частиною кредитного договору. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

На підставі пункту 1.4. кредитних договорів проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих проценів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту (пункт 1.4.а. кредитних договорів); починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.а. (пункт 1.4.б.), починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.б. (пункт 1.4.в.); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.в.

Пунктами 1.4.1, 1.4.2. кредитних договорів визначено, що нараховані проценти підлягають обов?язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підляягають обов?язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.9. кредитних договорів граничний строк кредитування 1 рік.

На підставі пункту 4.15. кредитного договору строни дійшли згоди, що цей договір укладається у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Крім того, відповідач разом з підписанням кредитних договів також підписав заяву анкету (для отримання кредиту (додаток № 1), графік платежів (додаток № 2), паспорт споживчого кредиту (додаток № 3) у яких викладена інформація про дані кредитодавця та позичальника, основні умови кредитування, суму кредитування, розмір та тип процентної ставки, строк та порядок повернення кредиту та процентів за користування кредитом, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація.

Кердитні договори підписані електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

На підтвердження порядку дій щодо укладення кожного електронного договору позивач надав інформацію щодо хронології дій, вчинених ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та заявником в інформаційно телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати дій.

Зазначені обставини підтверджуються даними договорів з додатками про надання фінансових послуг № 866 від 23 березня 2021 року (а.с. 28-30, 30 зв., 31, 32-33, 34), № 685 від 23 березня 2021 року (а.с. 38-40, 40 зв., 41, 42, -43, 44), № 595 від 23 березня 2021 року (а.с. 5860, 60 зв., 61, 62-63, 64), № 355 від 23 березня 2021 року (а.с. 18-20, 20 зв., 21, 22-23, 24), № 690 від 23 березня 2021 року (а.с. 48-50, 51, 52, -53, 54), № 498 від 23 березня 2021 року (том 1 а.с. 68-70,70 зв., 71, 72-73, 74).

На підтвердження перерахування ОСОБА_1 сум кредитування у день укладення кредитних договорів 23 березня 2021 року позивач надав довідки ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 23 жовтня 2024 року згідно із даними яких 23 березня 2021 року о 09:24:50 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн за договором № 866 (а.с. 35); 23 березня 2021 року об 11:38:52 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн за договором № 685 (а.с. 45); 23 березня 2021 року об 11:01:32 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 1000,00 грн за договром № 595 (а.с.65); 23 березня 2021 року о 12:03:17 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн за договором № 498 (а.с. 75); 23 березня 2021 року о 12:27:15 год на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн за договором № 355 (а.с. 25); 23 березня 2021 року о 08:04:55 год на картковий рахунок НОМЕР_3 було перераховано кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн за договором № 690 ( том 1 а.с. 25, 35, 45, 55, 65, 75).

Згідно із даними наданої 07 лютого 2025 року та 28 квітня 2025 року АТ «Креді Агріколь Банк» інформації платіжна картка НОМЕР_4 емітована банком на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ). Номер телефону НОМЕР_1 зазначений у його анкетних даних. 23 березня 2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) № НОМЕР_6 (платіжна картка НОМЕР_7 ) зараховано кошти через інтернет ресурс «Money Send». В разі переведення електронних розрахунків через інтернет ресурс, програмні комплекси АТ «Креді Агріколь Банк» не визначають кінцевого платника коштів. Випискою по рахунку приватного клієнта № /0428 за розрахунковий період 23 березня 2021 року підтверджується надходження на рахунок отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_8 коштів через інтернет ресурс «Money Send» коштів платежами 1000,00 грн, 900,00 грн, 1000,00 грн, 500,00 грн, 2000,00 грн, 2000,00 грн, 300,00 грн, 1000,00 грн, 2000,00 грн (том 1 а.с. 183, том 2 а.с. 16,17).

Відповідно до даних інформації, наданої 11 лютого 2025 року АТ «Унаверсал Банк», банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_9 на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ). Номер телефону НОМЕР_1 зазначений у його анкетних даних. 23 березня 2021 року на зазначену банківську картку отримувачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) через ТОВ «Вей фор пей», надійшов платіж чрез платіжний сервіс WayForPay 2021-03-23 08:04:54 2000 UAН, призначення поповнення рахунку через платіжний сервіс WayForPay #WP#244423319##2021.03.23. Кошти зараховувалися не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платіж надходив від платника ТОВ «Служба миттєвого кредитування» банк не може (том 1 а.с. 185).

Згідно з даними розрахунків заборгованості за кредитними договорами, складеними ТОВ «Служба миттєвого кредитування» станом на 30 листопада 2021 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 складала: за договром № 866 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами (а.с. 35 зв.-37); за договором № 685 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами (а.с. 45 зв. -47); за договром № 595 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами (а.с.65 зв.-67); за договором № 355 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами (а.с. 25 зв. -27); за договором № 690 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами (а.с. 55 зв. -57); за договром № 498 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами (том 1 а.с. 25 зв. -27, 35 зв. -37, 45 зв. -47, 55 зв. -57, 65 зв. -67, 75 зв. -77 ).

Надані представником позивача Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування» містять загальні порядок та умови надання товариством грошових коштів у якості фінансового кредиту, права та обов?язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов фінансового кредиту, а також регулює відносини, що виникають між товариством і позичальником (том 1 а.с.78-80).

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (том 1 а.с. 81-83).

Відповідно до пункту 2.1. зазначеного договору факторингу первісний кредитор зобов?язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60168947,00 грн, а фактор зобов?язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договором про надання фінансових послуг, укладеним між клієнтом і боржником.

З дати відступлення права вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (у тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов?язань, нарахування будь яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов?язань, відповідно до законодавтва та умов договорів фінансових послуг (пункт 2.3. договору факторингу).

Відповідно до пункту 6.1.4 якого права вимоги переходять до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по віднощенню до боржників стосовно переданого права вимоги.

03 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило на рахунок ТОВ «Служба миттєвого кредитування» суму фінансування у розмірі 5535543,12 грн за договором факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, що підтверджується даними платіжного доручення № 307600018 від 03 грудня 2021 року ( том 1 а.с. 83).

03 грудня 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» підписано акти приймання передавання реєстру боржників за договором факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року в електронному та паперовому вигляді (том 1 а.с. 83 зв.)

Згідно із даними витягів із реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договорами № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498 від 23 березня 2021 року, укладеними із ОСОБА_1 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (том 1 а.с. 84-91).

За заначеним договром про відступлення вимоги згідно із даними реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 866 у розмірі 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами; за договором № 685 у розмірі 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами; за договром № 595 у розмірі 8430,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами; за договором № 355 у розмірі 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами; за договором № 690 у розмірі 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами; за договром № 498 у розмірі 16860,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитними договорами про споживчий кредит № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498 від 23 березня 2021 року, укладеними ТОВ «Служба миттєвого кредитування» із ОСОБА_1 ( том 1 а.с. 92-95).

Відповідно до пунтку 2.1. договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених договором права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у реєстрах боржників за договорами позики (кредитними договорами). Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Згідно із пунктами 5.2., 5.4. договору №10-01/2023 від 10 сіня 2023 року права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання акту приймання передачі реєстру боржників у друкованому вигляді. До нового кредитора переходять права вимоги первісного кредитора у зобов?язанні та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов?язання, якщо такі нарахування не були здійснені первинним кредитором.

Розділом 7 договору №10-01/2023 від 10 сіня 2023 року визначено, що ціна договору у розмірі 5312491,59 грн сплачується у будь-який передбачений законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок первісного кредитора, або зарахуванням зустрічних однорідних вимог протягом 1065 календарних днів з дати підписання цього договору.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписано акт прийому передачі реєстру боржників та акт зарахування зустрічних однорідних вимог за договором відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року. За даними останнього відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог після чого у ТОВ «Коллект Центр» відсутня заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно із даними реєстру боржників ТОВ «Колект Центр» за договором відступлення права вимоги №10-01/2023 набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 866 у розмірі 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 16020,40 грн заборгованість за процентами; за договором № 685 у розмірі 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 16020,40 грн заборгованість за процентами; за договром № 595 у розмірі 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 16020,40 грн заборгованість за процентами; за договором № 355 у розмірі 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 32040,80 грн заборгованість за процентами; за договором № 690 у розмірі 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 32040,80 грн заборгованість за процентами; за договром № 498 у розмірі 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 32040,80 грн заборгованість за процентами (том 1 а.с. 96-104).

Згідно із даними розрахунків заборгованості, складеними ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 січня 2023 року заборгованість за договором № 866 складала 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 8590,40 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; заборгованість за договором № 685 складала 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 8590,40 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; заборгованість за договром № 595 складала 17020,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7430,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 8590,40 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; заборгованість за договором № 355 складала 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 17180,80 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; заборгованість за договором № 690 складала 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 17180,80 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року; заборгованість за договром № 498 складала 34040,80 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14860,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими до 30 листопада 2021 року, 17180,80 грн сума за нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01 грудня 2021 року до 22 березня 2022 року (том 1 а.с.105,106,107,108,109,110).

ТОВ «Колект Центр» після набуття права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498 нарахування процентів не здійснювало, що підтверджується даними розрахунків, складених станом 13 листопада 2024 року (том 1 а.с. 111-116).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктами 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з частинами 12,13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач з метою отримання кредитних коштів здійснив послідовні дії для укладення договорів про надання фінансових послуг та уклав такі договори з кредитною установою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора, який був надісланий йому на номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Цей номер телефону зазначений у всіх договорах про надання фінансового кредиту, укладених відповідачем з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 23 березня 2023 року.

Факт належності саме відповідачеві номеру телефону НОМЕР_1 , який зазначений у кредитних договорах, та з використанням якого підписано кредитні договори, підтверджено даними повідомлень АТ «Креді Агріколь Банк» від 07 лютого 2025 року та 28 квітня 2025 року, повідомленням АТ «Унаверсал Банк» 11 лютого 2025 року. Також цей номер телефону представник відповідача адвокат Капля А.С. зазначила як засіб зв?язку відповідача у заяві по суті справи відзиві на позовну заяву.

Даних про те, що вказаний номер телефону на момент укладення кредитних договорів 23 березня 2023 року належав іншій особі чи вибував з користування відповідача суду не надано.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, підписавши кредитні договори електронним підписом, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, на підставі укладених електронних договорів які вважаються укладеними у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитного договору.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитом, а також строк кредитування.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Умови договору про розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені в договорах про надання фінансових послуг ТОВ «Колект Центр» після набуття права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498, укладених між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 23 березня 2021 року.

Факт належності ОСОБА_1 платіжних карток № НОМЕР_7 та № 984140, які взазані у кредитних договорах, а також факт перерахування кредитних коштів на ці картки за зазначеними договорами підтверджується довідками ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 23 жовтня 2024 року, повідомленнями АТ «Креді Агріколь Банк» від 07 лютого 2025 року та 28 квітня 2025 року та випискою з рахунку відповідача за 23 березня 2023 року, повідомленням АТ «Унаверсал Банк» 11 лютого 2025 року.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування обставин щодо належності йому зазначених у договорах карткових рахунків, а також факту зарахування на ці рахунки коштів 23 березня 2021 року у визначених кредитними договорами розмірах.

Тому, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність факту виконання ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов?язань щодо надання кредитних коштів за договорами про надання фінансових послуг № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498, укладених з ОСОБА_1 23 березня 2021 року.

Зазначені докази спростовують доводи представника відповідача про те, що позивач не довів факту здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів на банківські картки саме відповідача.

Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «Коллект Центр» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договорами кредиту на підставі договору факторингу та договору про відступлення права вимоги перейшло від ТОВ Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» та від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача.

Щодо заперечень відповідача з приводу відсутності доказів переходу права вимоги до позивача від ТОВ «Вердикт Капітал» за укладеними кредитними договорами суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивач долучив до справи витяги з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23 травня 2023 року з підписами сторін договору факторингу, що підтвержує факт підписання такого реєстру. Також до матеріалів справи долучено витяги із вказаного реєстру боржників із зазначенням порядкового номера боржника ОСОБА_1 у реєстрі боржників, його анкетні дані, а також вказано номер, дата укладення кредитних договорів, розмір заборгованості за кредитними договорами за якими перейшло право вимоги до позивача.

Також позивач надав копії акту прийому передачі реєстру боржників та акту зарахування зустрічних однорідних вимог за договором відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». За даними яких відбулися зарахування зустрічних однорідних вимог в рахунок оплати ціни договору та перехід права вимоги до позивача, що відповідає умовам пунктів 5.2., 7.1. договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року.

Зазначені письмові документи є належними доказом набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за договорами про надання фінансових послуг № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498, від 23 березня 2021 року.

Відповідач не надав доказів про те, що він оспорював у судовому порядку кредитні договори, укладені 23 березня 2023 року з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» з підстав їх недійсності внаслідок непідписання (неукладення) чи неотримання кредитних коштів, або ж внаслідок припинення зобов?язання у зв?язку з повним виконанням тощо. Також відповідач не надав доказів на підтвердження оспорення ним договорів факторингу та відступлення права вимоги в частині передання прав вимоги до нього за договорами про надання фінансових послуг № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498, від 23 березня 2021 року.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов?язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, зобов?язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Визначаючи розмір наявної заборгованості та її складові, суд враховує, що загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої в суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, а саме не здійснив платежі для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки попередніх кредиторів ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердик Капітал», ні на рахунок ТОВ «Коллект Центр».

Отже, з урахуванням відсутності спростування відповідачем презумпції правомірності договору на рівні закону або судового рішення, не можливості учасників цивільних відносин на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), суд дійшов висновку що відповідач має заборгованість по основній сумі кредиту перед ТОВ «Коллект Центр» за договорами про надання фінансових послуг № 866 у розмірі 1000,00 грн, № 685 1000,00 грн ; № 595 -1000,00 грн; № 355 - 2000,00 грн; № 690 - 2000,00 грн; № 498 2000,00 грн.

Всього розмір заборгованості за тілом кредиту за заначеними кредитними договорами складає 9000,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 у справі №910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно), що термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини 2 статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини 2 статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред?явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред?явлення вимоги про дострокове погашення кредиту в межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред?явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов?язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов?язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред?явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до пункту 1.1 кредитних договорів позичальник зобов?язується здійснити повернення кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Позичальник свої зобов?язання не виконував, у зв?язку з чим виникла заборгованість.

Так, договором про надання фінансових послуг (п.1.3) та заявою-анкетою від 23 березня 2021 року визначено орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання. У разі сплати всіх нарахованих на день такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Також, в договорі та заяві-анкеті обумовлено порядок сплати процентів за користування кредитом протягом вказаного періоду - 2% за кожен день користування кредитом.

Натомість, у разі неповернення кредиту в орієнтовний строк, відповідач зобов`язався повернути вказану суму кредиту та відсотки протягом граничного строку кредитування (365 днів) згідно пункту 1.9 Договору. Крім цього, зобов?язався сплатити відсотки після спливу 16 днів, розмір яких визначено п.1.4 умов кредитного договору, зміст яких є аналогічним заяві -анкеті.

Такі умов договору щодо сплати процентів є чіткими та зрозумілими, вони при укладанні договору були прийняти відповідачем, який їх не оспорював у судовому порядку.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Згідно з розрахунками заборгованості, складеними ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» проценти за користування кредитними коштами нараховані у межах річного строку кредитування у відповідності до умов кредитних договорів та договорів факторингу.

Відомостей про погашення заборгованості матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками в межах строку кредитування у загальному розмірі 144183,60 грн, є обґрунтованими. Зазначена сума процентів підлягає стягненню з відповідача.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості за процентами в межах строку кредитування, підтверджені матеріалами справи.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Окрім судового збору представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, сплачені за надану правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

У відповідності до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви долучено копії таких доказів: договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», прайс листа, затвердженого рішенням загальних зборів АО «Лігал Ассістанс» № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року, заявки на надання юридичної допомоги № 394 від 11 жовтня 2024 року, витягу з акта № 4 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2024 року (том 1 а.с. 125-126, 126 зв-127-129).

Згідно з умовами договору № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року клієнт доручає, а АО приймає на себе зобов?язаня з надання юридичної допомоги в обсязі та умовах, визначених договором. АО приймає на себе зобов?язання з надання юридичної допомомги на підставі заявки клієнта, в якій узгоджується вартість послуг.

Відповідно до даних заявки на надання юридичної допомоги № 394 від 11 жовтня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання АО правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у виді надання усної консультації з вивченням документів (2 год х 2000,00 грн/год = 4000,00 грн), надання письмової консультації з вивченням документів (фіксована сума 3000,00 грн), складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (6 год х 3000,00 грн/год = 18000,00 грн).

Згідно з даними акта № 4 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2024 року ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг на суму 18000,00 грн., визначених у заявці на надання правової допомоги щодо боржника ОСОБА_1 за договорами № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотань про зменшення розміру судових витрат відповідач не подавав.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, суд зазначє, що згідно із актом № 4 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2024 року вартість наданих правових послуг АО «Лігал Ассістанс» складає 18000,00 грн. Позивач не надав докази на підтвердження витрат у розмірі 25000,00 грн.

Враховуючи ціну позову, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу, принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності їхнього розміру, суд вважає, що понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн підлягають стягненню з відповідача.

Всього з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 20422,40 грн (2422,40 +18000,00).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договорами про надання фінансових послуг від 23 березня 2021 року № 866, № 685, № 595, № 355, № 690, № 498, з урахуванням суми основного боргу та заборгованості за процентами, у загальному розмірі 153183 гривні 60 копійок, та понесені судові витрати у виді судового збору і витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 20422 гривні 40 копійок, всього 173606 (сто сімдесят три тисячі шістсот шість) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 23 червня 2025 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: офіс під номером 306, будинок під номером 3, вулиця Мечнікова, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя Л.О. Капшук