КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №363/2675/17 Головуючий у І інстанції - Рудюк О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

установив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування доводів заяви зазначив, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2018 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 12 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., починаючи з 12 липня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі вказаного рішення суду 14 травня 2018 року судом видано виконавчі листи.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року виключено з актового запису №7 від 23 червня 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Виконавчим комітетом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, відомості про нього, ОСОБА_1 , як батька дитини.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення аліментів за рішенням суду від 27 лютого 2018 року по справі №363/2675/21.

Крім того, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до нього, ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Пірнівська сільська рада Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських прав задоволено частково.

Позбавлено його та ОСОБА_2 батьківських прав, щодо їх малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, після набрання сили вказаного рішення суду, ОСОБА_2 продовжувала отримувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_2 за період з 16 липня 2021 року по 06 січня 2025 року без належних на те правових підстав, одержала за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року грошові кошти в сумі 168616,28 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на його користь.

Просив суд, визнати виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержані кошти за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року грошові кошти в сумі 168616,28 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року зазначену вище заяву задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист виданий 14 травня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області у справі №363/2675/17 на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 12 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року в сумі 168616,28 грн., ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року по справі №363/4938/19, яке набрало законної сили 16 липня 2021 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до нього, ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Пірнівська сільська рада Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських прав задоволено частково.

Позбавлено його та ОСОБА_2 батьківських прав, щодо їх малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, з моменту набрання законної сили рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року ОСОБА_2 втратила всі права, які передбачені ст. 166 СК України, щодо своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі і на одержання від нього аліментів щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_2 з 16 липня 2021 року позбавлена батьківських прав, щодо її малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона продовжувала із вказаної дати по 06 січня 2025 року безпідставно одержувати від нього аліменти відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2018 року.

Зазначає, що ч. 4 ст. 432 ЦПК України чітко вказує на те, що якщо стягнення за виконавчим документом, який суд визнав таким, що не підлягає виконанню, яке відбулося повністю або частково, то суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачом за виконавчим документом, що в свою чергу нівелює посилання суду першої інстанції, на те, що його вимога про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно одержаних коштів, підлягає розгляду в позовному провадженні.

Просив суд, скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року в сумі 168616,28 грн. та ухвалити нове рішення, яким вказану вимогу задовольнити.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив в обґрунтування якого зазначила, що аліментні кошти витрачалися на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутності будь-якої несумлінності з її боку, зворотного заявником не доведено.

Вказує, що дитина не має біологічного батька, який має обов`язок її утримувати, вона, як мати, не поновила свої батьківські права, дитина виховується опікуном, повернення отриманих за тривалий час аліментів може зашкодити інтересам дитини та поставити під загрозу її право на належний рівень життя та гармонійний розвиток її особистості.

Таким чином, на її думку, що отримані нею аліменти на користь неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є безпідставно набутим майном, оскільки до 2021 року вона не була позбавлена батьківських прав та мала право отримувати аліменти, а в цілому всі кошти добровільно передані опікуну ОСОБА_4 та зберігаються на депозитному рахунку в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року в частині відмови у стягненні з неї на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року в сумі 168616,28 грн. залишити без змін.

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року не оскаржується в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, а тому відповідно до правил ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка з`явилась в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 лютого 2018 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 12 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., починаючи з 12 липня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

На виконання рішення суду від 27 лютого 2018 року, Вишгородським районним судом Київської області виписано та видано виконавчі листи по справі №363/2675/17.

15 червня 2021 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області, позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав щодо їх малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 листопада 2024 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області, виключено з актового запису №7 від 23 червня 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Виконавчим комітетом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, відомості про батька дитини ОСОБА_1 .

Залишаючи заяву в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року в сумі 168616,28 грн. без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 звертаючись до суду в порядку Розділу VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) ст. 432 ЦПК України просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержані кошти, однак, суд першої інстанції дійшов висновку, що дана вимога підлягає розгляду в позовному провадженні.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Положеннями ч. 4 ст. 432 ЦПК України визначений порядок повернення судом грошових коштів за виконавчим документом, якщо стягнення відбулось повністю або частково.

Стягувач у цій справі ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконаннюне оскаржив. А висновки суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для повернення боржникові безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року в сумі 168616,28 грн. з тих підстав, що дана вимога підлягає розгляду в позовному провадженні, суперечать положенням норм процесуального закону.

Так, ЦПК України містить норму права, яка регулює відповідні процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, яка прямо передбачає повернення стягнутих коштів, у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (ч. 4 ст. 432 ЦПК України).

Тобто, дана правова норма чітко вказує на те, що якщо стягнення за виконавчим документом, який суд визнав таким, що не підлягає виконанню, яке відбулося повністю або частково, то суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачом за виконавчим документом.

Як встановлено, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року по справі №363/4938/19, яке набрало законної сили 16 липня 2021 року, позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав щодо їх малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Тобто, з моменту набрання законної сили рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року ОСОБА_2 втратила всі права, які передбачені ст. 166 СК України, щодо своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі і на одержання від ОСОБА_1 аліментів щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з відповіді Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) №1840 від 03 лютого 2025 року аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 01 липня 2021 року по 06 січня 2025 року стягнуті у сумі 168616,28 грн., та перераховані особисто на банківський рахунок ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 за період з 16 липня 2021 року по 06 січня 2025 року без належних на те правових підстав одержувала за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року грошові кошти (аліменти) відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2018 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, за відсутності достатніх на те підстав, всупереч ч. 4 ст. 432 ЦПК України, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його вимоги про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/2675/17 від 14 травня 2018 року в сумі 168616,28 грн.

За таких обставин, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню безпідставно одержані кошти в розмірі 168616,28 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає в повній мірі вимогам ст. 263 ЦПК України, щодо законності й обґрунтованості, що призвело до неправильного вирішення заяви в частині відмови у стягненні безпідставно одержаного за виконавчим листом, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно одержаних за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області у справі №359/2675/17 від 14 травня 2018 року грошових коштів у розмірі 168616, 28 грн.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року в частині відмови у стягненні безпідставно одержаного за виконавчим листом скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані за виконавчим листом Вишгородського районного суду Київської області у справі № 359/2675/17 від 14 травня 2018 р. грошові кошти у розмірі 168 616 (сто шістдесят вісім тисяч шістсот шістнадцять) грн. 28 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складно 25 червня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба