Справа № 396/444/25
Провадження № 2/396/340/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Кравченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.04.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач,) було укладено договір про кредит № 4036306.

30.12.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір відступлення права вимоги №30-12/2021-21, згідно з яким ТОВ Авентус Україна" передали ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_2 за договором № 40363061.

10.01.2023 року ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір відступлення права вимоги з ТОВ «Коллект центр» , згідно якого ТОВ "Вердикт капітал" відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги до боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ "Коллект центр" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9181.42 грн.

Також, 07.08.2019 року між АТ "Райффайзен банк" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 010/0676/82/91881769.

30.11.2021 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, згідно з яким АТ «Райффайзен банк» передало ТОВ "Вердикт капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_2 за договором №010/0676/91881769.

10.01.2023 року ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір відступлення права вимоги з ТОВ «Коллект центр» , згідно якого ТОВ "Вердикт капітал" відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги до боржників. Та і за договором № 010/0676/82/91881769.

Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконала свого зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, тому має непогашену заборгованість перед ТОВ "Коллект центр" за договорами в загальному розмірі 36133.03 грн.

Ухвалою судді від 19.03.2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

21.04.2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача в якому він заперечує факт перерахування кредитних коштів за договором №4036306, і вказує, що позивачем не надано доказів перерахування коштів. У відповідності ст. 517 ЦК України первісний кредитор має докази переказу коштів на рахунок позичальника. В матеріалах справи відсутній розрахунок, за яким можливо перевірити правильність нарахування відсотків. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору та надання кредиту. Сума нарахованої заборгованості по відсотках нарахована з порушенням вимог закону, відповідно ст. 1048 ЦК України підлягають нарахуванню проценти у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Представник зазначеє, що АТ «Райффайзен банк» при укладенні договору не дотримав вимог передбачених законом про повідомлення позичальника про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які він вважав узгодженими.

Правова допомога не є співмірною з ціною позову та складністю справи. Вважає позов необгрунтованим тому просить відмовити в його задоволенні.

30.04.2025 року представником ТОВ «Коллект центр» подано відповідь на відзив в якій вказує, позивачем надано якомога деталізований розрахунок боргу первісного кредитора ТОВ «Авентус Укаїна» та додано розрахунок боргу ТОВ «Вердикт капітал» із дорахованими 3% річних та інфляційними витратами та розрахунок боргу ТОВ «Коллект центр», який передбачає нарахування попередніх кредиторів. Кредитним договором передбачено пролонгацію договору. Крім того, договором № 010/0676/82/91881769, всі умови видачі і повернення кредиту, та інші умови були до ведені до відома позичальника, який не скористався своїм право протягом 14 деів відмовитись від в односторонньому порядку від від укладення кредитного договору.

Щодо витрат на правову допомогу, зазначили, що заявлена до стягнення сума витрат позивача є співмірною зі складністю даної справи, та зворотності відповідачем не доведено, тому просять задовольнити позов в повному обсязі.

13.05.2025 року представником відповідача подано клопотання про витребування доказів, про зарахування кредитних коштів на карту відповідача.

23.05.2025 року АТ «Ощадбанк» надіслало докази руху коштів, дані власника карти, та докази зарахування коштів (додаток диск).

Сторони по справі на розгляд справи не з`явилис подали заяви про розгляд справи у відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

07.08.2019 року відповідач ОСОБА_1 подала до АТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту №010/0676/82/91881769 (а.с. 20), дана заява підписана відповідачкою, підпис відповідачем під сумнів не ставився. Також мається розписка про отримання карти (а.с. 21 зв). Дана заява складає договір в якому обумовлено всі істотні умови (а.с. 20-21). Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язалась сплатити кредит в строк до 07.08.2023 року та сплатити проценти в розмірі 45%.

Відповідач порушила умови кредитного договору, тому станом на 30.11.2021 року виникла заборгованість в розмірі 15361.44 грн., заборгованість за основним зобов`язанням 15286.06 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7726.78 грн., заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги 3938.77 грн., згідно розрахунку та виписці по карті (а.с. 37, 33-36).

Крім того, 22.04.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач,) було укладено договір про кредит № 4036306, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 3000 грн. який підписано відповідачем шляхом підписання електронним підписом у формі одноразового електронного ідентифікатора (а.с. 22-25), та було погоджено графік платежів.

Згідно з умовами договору ТОВ "Авентус Україна " надає позичальнику фінансовий кредит у сумі 3000 грн на 30 днів, який може бути продовжено на умовах п. 4 договору. Стандартна процентна ставка 1.90% в день, знижена 0,01%.

Відповідач порушила умови кредитного договору, тому виникла заборгованість в розмірі 9181.42 грн., заборгованість за основним зобов`язанням, тіло кредиту 3000 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6080.00 грн.. заборгованість за пенею чи комісією 101.42 грн., згідно розрахунку та виписці по карті (а.с. 40-51).

30.12.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір відступлення права вимоги №30-12/2021-21, згідно з яким ТОВ Авентус Україна" передали ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_2 за договором № 40363061.

Також, 30.11.2021 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, згідно з яким АТ «Райффайзен банк» передало ТОВ "Вердикт капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_2 за договором №010/0676/91881769.

10.01.2023 року ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір відступлення права вимоги з ТОВ «Коллект центр» , згідно якого ТОВ "Вердикт капітал" відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги до боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023, ТОВ "Коллект центр" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №010/0676/91881769в сумі 23012.84 грн (а.с. 7).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №№10-01/2023 ТОВ "Коллект центр" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 40363061 в сумі 9181.42 грн (а.с. 8).

Дослідивши докази у справі суд встановив наступне.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію».

Електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частина 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Частиною 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, суд вважає, що між ТОВ "Мілоан" та відповідачем правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, оскільки договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

У ч.1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі договору факторингу, копія якого наявна у справі, ТОВ "Коллект Центр" наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відомостей про добровільну сплату боргу новому кредиту справа не містить. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано.

Крім того, доводи представника відповідача щодо неотримання кредитних коштів 3000 грн., спростовано стороною позивача, оскільки з витребуваних судом доказів (ДВД диск) вбачається, що кошти було зараховано на картковий рахунок належний відповідачці. Крім того вказане підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по карті.

Підписанням електронним підписом договору відповідач підтвердила, що ознайомилася з усіма його умовами, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

З реєстру боржників та розрахунку вбачається, що відповідачці нараховано 101.42 грн. згідно ст. 625 ЦПК України, згідно розрахунку заборгованості (а.с. 51) штраф був нарахований до часу відступлення права вимоги тобто до 10.01.2023 року.

Статтею 625ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928).

Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12.03.2020 року і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення).

Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 101.42 грн. необгрунтованими та не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами, в загальному розмірі 36031.61 грн., тобто, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за виключенням суми штрафу.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що у зв`язку задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2422.40 грн, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 36031.61 грн., що становить 99.72% позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2415.66 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по цій справі, а саме договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ "Коллект Центр" та АО "Лігал Ассістанс", заявку на надання юридичної допомоги №793 від 01.01.2025 року, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 30.01.2025 року на загальну суму 13000 грн.

Однак суд зважає, що дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст.19 ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратила би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 16 000 грн, не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи, тому, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Керуючись ст.ст. 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства зобмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , заборгованість за договором № 4036306 від 22.04.2021 року та №010/0676/82/91881769 від 07.08.2019 року, в розмірі 36031 (тридцять шість тисяч тридцять одна) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , витрати по сплаті судового збору в розмірі 2415 (дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 66 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст рішення складено 18.06.2025 року.

Суддя: О. С. Цесельська