Справа № 758/8610/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просить стягнути з відповідача 43000,00 грн матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2020 о 22 год. 50 хв. на 619 км автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп» сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб Mercedes-Benz 814D, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 здійснив зіткнення із транспортним засобом, що рухався попереду, а саме, Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження у вигляді деформації задніх та бокових частин, а отже, позивач є потерпілим. ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2 , що встановлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2021 по справі №127/3583/20, яка набрала законної сили 11.03.2021. Станом на момент ДТП автомобіль Mercedes-Benz 814D, д.н.з. НОМЕР_3 , був застрахований в ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP/9157900, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн. Після ДТП страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 87 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку від 23.08.2022. Проте, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №5, складеного 13.01.2021 судовим експертом Сумцовим С.С., станом на дату ДТП: ??ринкова вартість КТЗ дорівнювала 149 131,35 грн; ??вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, дорівнювала вартості автомобіля на момент ДТП, та складала 149 131,35 грн; вартість відновлювального ремонту складає 161 160,73 грн. Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_4 , складала 161 160,73 грн, що перевищує його ринкову вартість до ДТП (149 131,35 грн); ремонт такого автомобіля є економічно необґрунтованим, тому вказаний транспортний засіб вважається фізично знищеним. Враховуючи вказане, розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню власнику такого транспортного засобу, становить 149 131,35 грн, що відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. При цьому, оскільки ліміт відповідальності страховика ПрАТ «УПСК» становить 130 000,00 гривень та відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 87 000,00 грн, що є меншим за розмір завданої майну ОСОБА_3 шкоди (149 131,35 грн), то сплачена відповідачем страхова виплата є недостатньою для повного відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, а тому позивач вважає, що відповідач має відшкодувати йому матеріальну шкоду у межах страхової суми (ліміту відповідальності), що складає 43 000 грн (149131,35 - 87000,00).

Ухвалою суду від 27.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.09.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Так, представник відповідача підтвердив, що 22.12.2020 сталася ДТП за участю автомобіля позивача Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_4 , та автомобіля Mercedes-Benz 814D, д.н.з. НОМЕР_3 , який був застрахований в ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP/9157900. 29.12.2020 ПрАТ «УПСК» отримано від ОСОБА_3 повідомлення про страховий випадок. 30.12.2020 представником ПрАТ «УПСК» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_5 . 27.01.2021 ПрАТ «УПСК» отримано від ОСОБА_3 заяву про виплату страхового відшкодування. 05.03.2023 між ОСОБА_1 та ПрАТ «УПСК» укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування, якою погоджено страхове відшкодування у розмірі 87 000 грн. На виконання вказаної угоди ПрАТ «УПСК» виконало свої зобов`язання, виплативши позивачу 87 000 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №12610 від 24.03.2021. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою суду від 06.11.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Разом із цим, в матеріалах справи містяться заяви представників сторін про розгляд справи за їх відсутності.

Від третьої особи жодних заяв та клопотань до суду не надходило.

З огляду на наведене, із урахуванням наявних в матеріалах справи письмових заяв по суті спору, поданих представниками сторін, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 22.12.2020 о 22 год. 50 хв. на 619 км автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп» водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 814D, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам пунктів 1.5, 2.3.б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не слідкував за дорожнього обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався попереду під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Обставини вчинення ДТП та вина ОСОБА_1 встановлені постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2021 по справі №127/3583/20, яка набрала законної сили 11.03.2021.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено також, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність водія автомобіля Mercedes-Benz 814D, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP/9157900, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн.

29.12.2020 ПрАТ «УПСК» отримано від ОСОБА_3 повідомлення про страховий випадок.

30.12.2020 представником ПрАТ «УПСК» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_5 .

27.01.2021 ПрАТ «УПСК» отримано від ОСОБА_3 заяву про виплату страхового відшкодування.

24.03.2021 ПрАТ «УПСК» здійснено виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 87 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №12610 від 24.03.2021.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач стверджує, що сплачена відповідачем сума страхового відшкодування є недостатньою для компенсації майнової шкоди, завданої йому як власнику пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, оскільки відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №5, складеного 13.01.2021 судовим експертом Сумцовим С.С., станом на дату ДТП ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_4 , становила 149 131,35 грн, тоді як вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становила 161 160,73 грн. Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача різниці між вказаними сумами, що складає 43 000 грн, що не перевищуватиме ліміту відповідальності страховика, визначеного договором страхування.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, суд керується наступним.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах (шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого).

Пунктом 9.1 статті 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями пункту 36.1 статті 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до приписів статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц сформовано висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Як неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (зокрема, у постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц), у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається із висновку експертного автотоварознавчого дослідження №5 від 13.01.2021, складеного судовим експертом Сумцовим С.С. на замовлення позивача ОСОБА_1 , станом на дату ДТП, яка сталася 22.12.2020, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_4 , дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП, та складає величину 149 131,35 грн.

Як з`ясовано судом, відповідачем виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 87 000,00 грн, тобто у меншому розмірі, ніж зазначено у вказаному вище висновку експерта.

Разом із цим, матеріалами справи підтверджується, що 05.03.2023 між ОСОБА_1 та ПрАТ «УПСК» було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування, у якій сторони узгодили, що розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_4 , складає 87 000,00 грн та є загальним, остаточним і таким, що не підлягає оскарженню чи зміні.

При цьому, у вказаній угоді зазначено, що після її підписання та належного виконання страховиком взятого на себе за п.2 цієї угоди обов`язку щодо виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 не матиме до страховика будь-яких майнових вимог та претензій стосовно здійснення страхового відшкодування, у тому числі пені, інфляційних витрат та інших фінансових санкцій, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.12.2020 на автодорозі М-06 Київ-Чоп за участю забезпеченого у страховика за полісом №АР-9157900 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортного засобу Mercedes-Benz 814D, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з п.3 ця угода є підставою для скасування (анулювання, відкликання тощо) скарг, заяв тощо до будь-яких органів державної влади, у т.ч. судових, а також будь-якого роду скарг, заяв потерпілого внаслідок ДТП (його представників) до НБУ, МТСБУ та Нацкомфінпослуг.

Згідно з п. 4 угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами.

Вказана угода підписана ОСОБА_1 .

Жодних доказів, які б свідчили про те, що така угода була скасована чи визнана недійсною у встановленому законом порядку, суду не надано.

Виплачена страховиком сума відшкодування у розмірі 87 000 грн відповідає умовам, визначеним сторонами у вказані вище угоді.

На підставі викладеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідач повністю виконав свої обов`язки як страховика відносно позивача, виплативши йому суму відшкодування згідно з умовами договору, укладеного між сторонами, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Таким чином, підстави для стягнення судових витрат на користь позивача відсутні.

Вирішуючи вимоги відповідача про стягнення на його користь з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та постановах Верховного Суду: від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц; від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц; від 30.09.2020 у справі №379/1418/18.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження адвоката Овчаренка Р.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1345 від 02.04.2002, видане Донецькою обласною КДКА на підставі рішення №15 від 21.11.2001) як представника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підтверджується ордером серії АА №1353214 від 18.09.2023.

Представництво інтересів відповідача здійснювалось адвокатом на підставі укладеного між ними договору про надання правової (правничої) допомоги №1/07-2023 від 10.07.2023.

У пунктах 4.1, 4.2, 4.3 договору сторони погодили, що гонорар - винагорода адвокатського об`єднання за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п.2.1.1-2.1.9 цього договору обумовлюється: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витрачених адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатським об`єднанням позитивного результату, якого бажає клієнт. Для визначення розміру гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п.2.1.1-2.1.9 цього договору, сторонами складаються акти про надання правової (правничої) допомоги.

Актом наданих послуг №120 від 18.09.2023 сторони погодили, що загальна вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням клієнту, складає 6000,00 грн.

Разом із цим, при вирішенні питання щодо розподілу таких судових витрат, суд враховує характер та складність виконаної адвокатом роботи, необхідність вчинення відповідних дій адвокатом та значимість таких дій у справі, розумність розміру заявлених адвокатом витрат.

Зокрема, суд враховує, що адвокатом фактично було підготовлено лише відзив на позовну заяву, а додані до нього докази є копіями документів, що містяться у матеріалах відповідної страхової справи. При наданні правової допомоги адвокатом не готувалися будь-які інші процесуальні документи. Крім того, фактично судові засідання по справі проводилися за відсутності учасників справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вірним стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн, що відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін та третіх осіб по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

- відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ;

- третя особа - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , інші ідентифікуючі дані суду невідомі.

Повний текст рішення суду складено 05.05.2025.

Суддя О. О. Ковбасюк