Провадження № 2/357/409/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФІСНИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОФІСНИЙ ЦЕНТР» (далі «Позивач» або «ТОВ «ОФІСНИЙ ЦЕНТР») звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на такі обставини. 03.06.2024 року о 22 год. 53 хв. в м. Біла Церква, площа Торгова 10 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW525d д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на будівлю. Внаслідок ДТП було завдано механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушено вимоги п.п.2.3б,12.1 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 03.06.2024 року о 22 год. 53 хв. в м. Біла Церква, площа Торгова 10 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW525 d д.н.3. НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №13 від 04.06.2024 року, чим порушив вимоги п.2.9А Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, 03.06.2024 о 22 год. 53 хв. в м.Біла Церква вул. Торгова площа 10 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW525d д.н.з. НОМЕР_3 (LT) будучи причетним до ДТП залишив місце проигоди, чим порушено вимоги п.2.10а Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 122-4 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , у скоєних правопорушеннях підтверджується його показами та матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №697210 від 04.06.2024 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №563886 від 04.06.2024 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №563254 від 04.06.2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, листом КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп?яніння або перебуваня під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп?яніння, схемою, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, рапортом інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Смик Сергія, переглянутим відеозаписом.

Зазначені обставини встановлені Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/8340/24 від 09.07.2024 року, тому не потребують доведення в силу положень ЦПК України.

Відповідно до Постанови суду у справі №357/8340/24 від 09.07.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладено стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Внаслідок протиправної поведінки Відповідача Позивачу було завдано матеріальну шкоду, що полягає в пошкоджені фасадної частини будівлі за адресою: Київська область, м. Біла Церква, площа Торгова 10, наїзд на в яку здійснив Відповідач. Факт наїзду на майно Позивача встановлено в постанові суду у справі №357/8340/24 від 09.07.2024 року та підтверджується фото- та відеодоказами, а також заявою Відповідача про визнання своєї вини та зобовязання відшкодувати завдану шкоду.

З метою встановлення розміру матеріальної шкоди було складено дефектний акт, а також Позивач звернувся до уповноваженої організації для виготовлення кошторисної документації розрахунку вартості обєкта будівництва. Відповідно до дефектного акту та зведених та локальних кошторисів вартість відновлювальних робіт пошкодженого внаслідок ДТП майна складає 291026,98 гривень.

На момент скоєння ДТП цивільно правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО» за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP , що підтверджується відповідним листом з МТСБУ.

Відповідно до страхового акту ПрАТ СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування Позивачу у розмірі 81108,25 гривень.

Згідно з кошторисною документацією розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу внаслідок пошкодження при ДТП, склав 291026, 98 гривень.

За таких умов різниця в розрахунку вартості відновлювальних робіт складає 209918,73 гривні (291026,98 грн. - 81108,25 грн.). Позивач неодноразово пропонував Відповідачу в позасудовому порядку врегулювати питання відшкодування завданої матеріальної шкоди, однак досягнути згоди не вдалося.

Посилаючись на приписи ст.ст. 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 28, 35, 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тразспортних засобів», Позивач просив суд стягнути з Відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 209918,73 гривень.

Рух справи. Позиції сторін.

16.04.2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 63).

22.11.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник Відповідача повідомив про те, що не погоджується з заявленим Позивачем розміром матеріальної шкоди, а також вважає, що позовні вимоги предявлені до неналежного Відповідача, оскільки за даним позовом має відповідати ПрАТ «СК «ВУСО», яке здійснило часткове відшкодування Позивачу матеріальної шкоди. При цьому, представник Позивача заявив про часткове визнання позову в розмірі фрншизи, яка встановлена в Полісі №221217800 - в сумі 3000,00 гривень (а.с. 78-83).

У судових засіданнях представники Позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. У судове засідання 11.06.2025 року представники Позивача не з?явилися, на адресу адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

У судові засідання Відповідач та його представник не з?явилися. Представник подав суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову в сумі 3000,00 гривень не заперечував.

2. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

03.06.2024 року о 22 год. 53 хв. в м. Біла Церква, площа Торгова 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW525d д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на будівлю. Внаслідок ДТП було завдано механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушено вимоги п.п.2.3б,12.1 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 03.06.2024 року о 22 год. 53 хв. в м. Біла Церква, площа Торгова 10 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW525 d д.н.3. НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №13 від 04.06.2024, чим порушив вимоги п.2.9А Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 03.06.2024 о 22 год. 53 хв. в м.Біла Церква вул. Торгова площа 10 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW525d д.н.з. НОМЕР_1 будучи причетним до ДТП залишив місце проигоди, чим порушено вимоги п.2.10а Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 122-4 КУпАП. Зазначені обставини встановлені постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/8340/24 від 09.07.2024 року. Указаною постановою Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Указане рішення суду набрало законної сили 19.07.2024 року (а.с. 166-168).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу BMW525d, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ВУСО», що підтверджується відповідним Полісом №221217800 обов`язкового страхування цивільно-правової ідповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору: з 09:31 30.05.2024 року по 29.06.2024 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160000,00 гривень, франшиза 3000,00 гривень (а.с. 86).

Про наявність указаного Полісу Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомляло Позивача листом від 13.06.2024 року №3-01б/25289 (а.с. 40).

18.06.2024 року Позивач звернувся до ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ВУСО» із заявою про здійснення страхового відшкодування (а.с. 41, 42).

Відповідно до звіту №656-24_SOS_42 від 08.08.2025 року про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику майна за адресою: м. Біла Церква пл. Торгова 10, підготовленого ТОВ «СОС СЕРВІС УКРАЇНА» на замовлення ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ВУСО» вартість збитку, нанесеного через пошкодження майна, розташованого за адресою: м. Біла Церква пл. Торгова 110 складає 100929,90 гривень в т.ч. ПДВ та 84108,25 без ПДВ (а.с. 118-128).

ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ВУСО» здійснило сплату коштів в рахунок страхового відшкодування в розмірі 81108,25 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №48568 від 16.08.2024 року (а.с. 43).

На підтвердження розміру завданої майнової шкоди Позивачем надано копії наступних документів, складених ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА»:

дефектного акту на кпаітальний ремонт роботи по відновленню фасадної частини нежитлової будівлі, пошкодженої в результаті спричинення ДТП 03.06.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 170-171);

зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва від 10.06.2024 року, роботи по відновленню фасадної частини нежитлової будівлі, пошкодженої в результаті спричинення ДТП 03.06.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 291026,98 гривень (а.с. 178-179);

локального кошторису на будівельні роботи №02-01-01 від 10.06.2024 року на роботи по відновленню фасадної частини нежитлової будівлі, пошкодженої в результаті спричинення ДТП 03.06.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 291026,98 гривень (а.с. 172-177).

На підтвердження повноважень ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» здійснювати відповідну діяльність, Позивачем надано лист Державної інспекції архітектури та містобудування України №114/04/17-22 від 16.08.2022 року, відповідно до якого в Реєстр будівельної діяльності було внесено інформацію про безстроковість ліцензії номер електронна із датою видачі; 24.04.2017 року, виданої ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА». Реєстр є компонентом, який забезпечує створення, збирання, накопичення, обробку, захист, облік у тому числі інформації про ліцензування господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середнім (СС2) та значними (СС3 наслідками) (а.с. 52).

Також Позивачем надано до суду:

копію договору підряду №05/08-2024 від 05.08.2024 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Позивачем, відповіно до умов якого підрядник бере на себе зобовязання на власний ризик, із власних матеріалів виконати будівельно монтажні роботи по відновленню фасадної частини нежитлової будівлі, пошкодженої в результаті спричинення ДТП 03.06.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 152-157);

довідку про вартість виоконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2024 року на суму 192077,30 гривень (а.с. 158);

Акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2024 року на суму 192077,30 гривень (а.с. 159-164).

Норми процесуального права, якими керується суд.

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правилами ч.1, ч.2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Норми матеріального права, якими керується суд.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами ст.6 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тразспортних засобів» (далі «Закон №1961-IV»), в редакції, яка діяла станом на 03.06.2024 року - дату виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.9.4. ст.9 Закону №1961-IV страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з п.22.1. ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами п.12.1 ст.12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду в пунктах 69-74 постанови у справі № 755/18006/15-ц дійшла до наступних висновків.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 30.01.2020 року у справі № 761/30025/16-ц. При цьому Суд зазначив, що при зверненні з позовом позивач вказав відповідачем певну особу, клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

До таких самих правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №705/3876/18, де, зокрема зазначив, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Такі самі правові позиції викладені й в інших постановах Верховного Суду. Тобто, судова практика з даного питання є усталеною.

Висновки суду.

Даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу BMW525d, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ « СК ВУСО», що підтверджується відповідним Полісом №221217800 обов`язкового страхування цивільно-правової ідповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору: з 09:31 30.05.2024 року по 29.06.2024 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160000,00 гривень, франшиза 3000,00 гривень.

Згідно з наданими Позивачем суду дефектним актом, зведених та локальних кошторисів - вартість відновлювальних робіт пошкодженого внаслідок ДТП майна складає 291026,98 гривень.

Відповідно до наданого Відповідачем Звіту №656-24_SOS_42 від 08.08.2025 року, отриманого від ПрАТ «СК ВУСО» на адвокатський запит представника Відповідача, вартість матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП Позивачу складає: 100929,90 гривень в т.ч. ПДВ; 84108,25 гривень без ПДВ.

Тобто, в матеріалах справи містяться письмові докази, які містять різну оцінку розміру завданої Позивачу матеріальної шкоди, яка, у свою чергу, є предметом доказування у даній справі.

Як вже зазначалося, закон покладає обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страховика, тобто страхову компанію, яка уклавши відповідний договір, взяла на себе таке зобов`язання. Тобто, боржником у деліктному забов`язанні в межах суми страхового відшкодування має виступати саме страховик завдавача шкоди.

У даному випадку межою суми страхового відшкодування є встановлена в Полісі сума 160000,00 гривень, у межах якої, при доведеності розміру шкоди, її відшкодування може бути покладено на страхову компанію (без врахування суми франшизи 3000,00 гривень). І лише сума матеріальної шкоди, яка не охоплюватиметься страховим відшкодуванням, може бути стягнута Позивачем безпосередьо з завдавача шкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК ВУСО», яке є страховиком Відповідача, здійснило виплату страхового відшкодування Позивачу в сумі 81108,25 гривень, що менше встановленого в Полісі ліміту страхового відшкодування та відповідає вартості матеріальних збитків, встановлених в Звіті №656-24_SOS_42 від 08.08.2025 року без ПДВ та без урахування франшизи.

Як убачається із тексту позовної заяви, наявних у справі доказів та пояснень представників Позивача в судовому засіданні, Позивач був обізнаний про наявність вищевказаного Полісу. Утім, позовних вимог до страхової компанії не пред`явив, клопотання про залучення страхової компанії до участі в справі в якості відповідача в порядку ст.51 ЦПК України не заявив. Окрім цього, у судовому засіданні представники Позивача наполягали на задоволенні позовних вимог у викладеній редакції позову.

Правом замінювати відповідача за власною ініціативою суд не наділений. Така процесуальна дія означала би порушення судом вищенаведених принципів змагальності та диспозитивності. А розгляд по суті позовних вимог без залучення до участі у справі страхової компанії привів би до порушення права даної компанії на доступ до правосуддя.

Наведене не стосується суми франшизи, яка має окремий правовий режим і на сумму якої завжди зменшується страхове відшкодування.

Як убачається з Полісу №№221217800 розмір франшизи складає 3000,00 гривень. У своєму відзиві представник Відповідача в цій частині позовні вимоги визнав. А тому, наявні правові підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача матеріальної шкоди в сумі 3000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити оскільки вони є передчасними і вирішити їх без залучення до участі у справі в якості Відповідача страхової компанії, з огляду на неаведені вище приписи законодавства, неможливо.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуанням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами доказів.

3. Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом, Позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3148,77 гривень, які документально підтверджені (а.с. 11).

Оскільки позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню в розмірі 1,43% від суми заявлених вимог, то з урахуванням принципу пропорційності, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 1,43% від сплаченого - в сумі 45,03 гривень.

4. Резолютивн частина.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 89, 141, 254, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФІСНИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФІСНИЙ ЦЕНТР» матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 3000,00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОФІСНИЙ ЦЕНТР» витрати зі сплати судового збору в розмірі 45,03 гривень (сорок п`ять гривень 03 копійки).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОФІСНИЙ ЦЕНТР», місцезнаходження: Торгова площа, будинок 10 місто Біла Церква, Київська область, 09117, .

Відповідач ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 23.06.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров