Дата документу 17.06.2025Справа № 645/4683/21
Провадження № 2/554/122/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Юлія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 19.07.2021 звернулися до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_4 , визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєду Т.Д., приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікову Ю.В., про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 , складеного 15 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Юлією Володимирівною, реєстровий № 36.

В обґрунтування позову вказали, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, в якому у них народилися дві доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , у зв`язку із укладенням шлюбу, змінила прізвище на « ОСОБА_9 », а ОСОБА_8 на « ОСОБА_10 ». У власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувала квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 тривалий час хворів на онкологічне захворювання та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, внаслідок самогубства. За тиждень до смерті ОСОБА_6 , він та ОСОБА_11 написали заповіти на ім`я однієї з дочок, відповідачки по справі, ОСОБА_4 . Вказані заповіти були написані під тиском останньої, враховуючи вік та стан здоров`я батьків. Пізніше ОСОБА_5 переписала заповіт на ім`я другої доньки, позивача ОСОБА_1 , при цьому розповіла обставини складення перших двох заповітів, що вони не читали, що підписали. Вважає, що батько ОСОБА_6 не планував складати заповіт, почував себе погано через онкозахворювання, мав постійні нестерпні болі, не міг сидіти, лежати, був у пригніченому стані, приймав знеболюючі препарати, які містили наркологічні речовини , що підлягають суворому обліку, тому не міг в повній мірі керувати власними діями та розуміти їх значення. Також вказує, що ОСОБА_6 мав поганий зір, тому не міг його прочитати фізично. Зазначає, що свідків під час складення заповіту також не було, що підтверджується відсутністю їх підписів у тексті заповіту.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_4 надіслала до суду відзив на позов, в якому прохає відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позов є необгрунтованим та безпідставним. Вказує, що у схему лікування та рекомендацій після останньої виписки із лікарні ОСОБА_6 не входили жодні препарати, які б містили наркотичні речовини, відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770. Також вказує, що ОСОБА_6 в останні дні життя добре розумів, що відбувається, а тому твердження позивача про не усвідомлення ОСОБА_6 значення своїх дій ґрунтується на припущеннях. Під час складе6ння заповіту дієздатність заповідача була перевірена. Крім того, позивач взяла на себе права та обов`язк експерта, самостійно встановивши психічний стан особи, бе спеціальних на те знань. Твердження, що ОСОБА_6 не читав заповіту, не знайомився з його текстом не відповідають дійсності, оскільки заповіт підписаний власноручно та був прочитаний вголос. Таким чином, волевиявлення ОСОБА_6 було вільним. Наявність поганого здоров`я у заповідача не свідчить про укладення заповіту не за його волею.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 11 січня 2023 року справу прийнято до провадження Октябрського районного суду м.Полтави, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02 березня 2023 року викликано свідків, долучено докази надані позивачем, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08 травня 2023 року повторно витребувано докази по справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06 червня 2023 року зупинено провадження по справі до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_5 , у зв`язку із смертю останньої.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29 січня 2024 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 квітня 2024 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_1 , закрито підготовче провадження по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримав, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав його недоведеності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (том 2 а.с.34).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Ю.В. у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, при ухваленні рішенні покладалася на розсуд суду (том 2 а.с.24).

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Харківським міським відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління юстиції «м.Харків) видано повторно свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 09 лютого 2021 року, а/з № 1445 (том 1 а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є доньками ОСОБА_7 , що визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи.

15 січня 2021 року о 12.30 ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою О.В., за реєстрованим за № 31, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_4 . Вказаний заповіт підписаний ОСОБА_6 власноручно, також власноручно написано про те, що цей заповіт ним вголос прочитаний та власноручно підписаний (том 1 а.с.16).

Вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 67067371, що слідує із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63192172 від 15.01.2021 року (том 1 а.с.161).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що оспорюваний заповіт був складений ОСОБА_6 під впливом наявності у нього тяжкої онкологіцчної хвороби, перебування в стані постійних болей, вживання сильнодіючих знеболюючих препаратів, які містили наркотичні речовини,тому він не усвідомлював значення своїх дії, не могла у повній мірі керувати ними, тобто бажання заповідача не було вільним та не відповідало її волі. Крім того, заповідач мав поганий зір та не міг прочитати самостійно заповіт, під час складення заповіту свідки присутні не були.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Необхідно враховувати, що як заінтересовані особи, повноважні пред`являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України, можуть розглядатися виключно особи, суб`єктивні спадкові права яких, що виникають відповідно до норм книги шостої ЦК України (спадкоємців за законом, спадкоємців за іншим заповітом, відказоодержувачів), порушені у зв`язку із вчиненням (складанням) недійсного (за їх твердженням) заповіту.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке саме положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до змісту наведених норм дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 554/11179/13-ц (провадження № 61-30685св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 326/81/15 (провадження № 61-837св19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судом установлено, що ОСОБА_6 з 21.02.2012 року є особою з інвалідністю другої групи, у зв`язку із онкологічним захворюванням, що слідує із Довідки МСЕК серії 10-ААБ № 163332 від 27.02.2012 року та Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 186 від 27.02.2012 (а.с.18-22 том 1).

ОСОБА_6 неодноразово проходив лікування у медичних закладах, починаючи з 2012 року (том 1 а.с.23-35).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 241, ОСОБА_6 проходив лікування в медичній установі КНП «МКБЛ № 17» ХМР з 06.01.2021 року по 12.01.2021 року. ОСОБА_6 надані рекомендації щодо подальшого лікування, серед препаратів відсутні ті, які б містили наркотичні засоби (а.с.101-149 том 1). Аналогічна інформація міститься і у відповіді КНП «МКБЛ № 17» ХМР від 23.05.2023 року за № 564 на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2023 (том 2 а.с.76).

Із наданої відповіді КНП «МП № 6» ХМР на запит суду від 01.05.2023 року слідує, що ОСОБА_6 з 14.01.2021 року по 21.01.2021 року перебував на амбулаторному лікуванні після виписки із КНП «МКБЛ № 17» ХМР, наркотичні, психотропні речовини та прекурсори не призначалися, лист призначень, рецепт на лікарські препарати, що містять наркотичні, психотропні речовини та прекурсори не видавалися ( том 2 а.с.43-44).

Позивачем не заявлялося клопотання про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи з метою встановлення здатності ОСОБА_6 розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 не спростували того факту, що ОСОБА_6 станом на 15 січня 2021 року не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати.

Таким чином, позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що заповідач на час підписання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а його волевиявлення не було вільним та не відповідало його волі.

Доводи позивача, що ОСОБА_6 мав поганий зір та не міг прочитати заповіт не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. В матеріалах справи є щоденний померлого, який наданий позивачкою, з якого слідує, що ОСОБА_6 самостійно вів у ньому записи до дня смерті (а.с.183-199 том 1).

За положеннями частини другої ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Згідно з частиною третьою ст.1247 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу.

За вимогами ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках.

Як вбачається із матеріалів справи, заповіт є нотаріально посвідченим, містить власноручний підпис ОСОБА_6 із записом про його особисте прочитування вголос та власноручне його підписання. Обов`язкова присутність свідків в даному випадку Законом не була передбачена, оскільки ОСОБА_6 самостійно його прочитав. Сумнівів у достовірності почерку та підпису заповідача позивач не висловлювала.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним, оскільки позивачкою не надано доказів неспроможності спадкодавця в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

З цих підстав, позов задоволенню не підлягає, у зв`язку із недоведеністю.

Питання про судовий збір суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та покладає його на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Юлія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, місце знаходження: 61098 м.Харків, вуд.Холодногірська, 3.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Юлія Володимирівна, місце знаходження: 61118 м.Харків, пр-т Ювілейний, 52.

Повне рішення складено 26 червня 2025 року.

Суддя Л.І. Савченко