Провадження № 2/686/4411/25
10 червня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Павловської А.А.,
з участю секретаря судового засідання Вороніної К.В.,
сторони та інші учасники справи:
-позивач - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»,
-відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідач
В квітні 2025 позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому вказав, що 29 квітня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 138732, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 6945,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
10.10.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» приймає належні ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
В зв`язку з укладенням 10.10.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» договору факторингу № 10102024 право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором кредиту № 138732 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС».
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку, відзиву не подав.
За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності в судовому засіданні сторін та їх представників, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 14.05.2025, клопотання про витребування доказів задоволено.
14.05.2025 судовий розгляд справи відкладено в зв`язку з першою неявкою відповідача в судове засідання.
10.06.2025 розгляд справи закінчено ухваленням заочного рішення суду по суті заявлених вимог.
3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
29 квітня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 138732 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму кредиту 6945,00грн., з яких 5000 грн. було зараховано на картку відповідача, а 1944,60 грн. надано шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору (арк. спр. 22).
Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, відповідач отримав і користувався наданими йому позивачем коштами.
Пунктом 2.4 договору передбачено сплату комісії за управління та обслуговування кредиту (знижений тариф 1 грн., стандартний 100 грн.).
Пунктом 2.5 договору передбачено сплату комісії за надання кредиту.
10.10.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» приймає належні ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 10102024, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за вище зазначеним кредитним договором.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора.
4. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Між сторонами укладено кредитний договір, умови якого щодо видачі кредитних коштів позивач виконав, тоді як відповідач свої зобов`язання з їх повернення прострочив.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитні кошти фактично надані позивачем в користування відповідача, тому тіло кредиту і відсотки за користування ним, не сплачені добровільно, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. В цій частині відтак позов слід задовольнити.
Разом з тим, згідно п.2.5. договору №138732 від 29.04.2024 комісія за надання кредиту 1944,60 грн. нараховується одноразово при видачі кредиту на дату видачі кредиту; водночас зі змісту п. 2.2.1. зазначеного договору випливає, що її вже було сплачено у спосіб зарахування кредитних коштів на цю мету.
Також договір містить п. 2.4, яким передбачено умову про сплату позичальником комісії за управління та обслуговування кредиту. Однак цю умову суд не бере до уваги в обґрунтування заявлених вимог з таких міркувань.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
В підп. 2.4 укладеного між сторонами договору (а саме в тому пункті, яким визначено сплату комісії) не зазначено, які саме послуги має бути надано в рахунок цієї комісії.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Враховуючи вищенаведене, положення п. 2.4 договору №138732 від 29.04.2024 укладеного 29.04.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 є нікчемним.
Враховуючи вище викладене у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 комісії в сумі 401,00 грн. за договором №138732 від 29.04.2024, а відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.
5. Судові витрати
Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 2422,40 грн. та 7000 грн. витрат на правничу допомогу.
Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що беручи до уваги предмет спору, усталену судову практику у спорах зазначеної категорії, низький рівень складеності формування відповідної позовної заяви, розгляд справи в порядку письмового провадження, тобто невідповідність заявленої суми витрат на правничу допомогу (їх непропорційність до зазначених обставин), їх суму до стягнення на користь позивача з відповідача слід зменшити до 4000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 517, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, 137, 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, ст. ст. 263 - 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його тексту.
Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення Хмельницькому апеляційному суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Суддя: