Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 Справа №607/22254/24 Провадження №2/607/790/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Білецького М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тернопільської міської ради, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_4 , після смерті яких залишилось спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . Зазначає, що він є спадкоємцем за законом, після померлих батьків, та прийняв спадщину, шляхом спільного проживання зі спадкодавцями на момент смерті. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу. З огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити.

27.11.2024 через систему «Електронний суд» представником позивача подано відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки необхідно встановити чи були у спадкодавця підстави для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Позивач посилається на архівний витяг з протоколу №21 засідання виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів від 13 листопада 1975 року в якому зазначено про заселення в житловий будинок видавши ордер на заселення в новозбудований житловий будинок.

Керуючись житловим кодексом України статтею 58, рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відтак сам ордер не є підставою для оформлення права власності без подачі документів для оформлення права власності на комунальне житло. Згідно постанови ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984р №470 п.69 Ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів і після закінчення цього строку ордер автоматично втрачає свою силу.

Враховуючи вищевикладене позовна вимога про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 , так як ордер дає лише право на вселення та користування комунальним майном за договором найму. Отож, позивач може просити лише про визнання його наймачем вищезазначеного житла із подальшим правом приватизації згідно чинного законодавства України.

04.03.2025 Судом зареєстрована відповідь на відзив подана представником позивача, в якій останній зазначає, що будинок по АДРЕСА_3 був збудований на кошти членів житлово-будівельного кооперативу «Троянда» (Бавовняний комбінат в м.Тернополі), одним із членів якого був покійний батько позивача ОСОБА_3 . Батьки позивача ще за життя виплатили пайові внески на квартиру в повному обсязі, про що є відомості в Управителя будинку та Бюро технічної інвентаризації м. Тернопіль.

Згідно чинного законодавства України Кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. ЗУ « Про кооперацію».

Метою створення ЖБК є будівництво житлового будинку та забезпечення членів кооперативу та їх сімей житлом в ньому. Діють кооперативи на підставі статуту, який підлягає реєстрації в місцевому виконкомі. Член кооперативу робить вступний внесок, а в подальшому оплачував ще й пайові внески, в розмірі визначеному статутом. За це він отримував в безкоштовне користування квартиру для проживання разом з родиною. При цьому сам будинок з усіма прибудовами і прибудинковою територією був власністю кооперативу.

Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до раніше діючого ЗУ «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру дійсно виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації.

Згідно Статті 384 Цивільного кодексу України, передбачено права житлово-будівельного (житлового) кооперативу та їх членів на квартиру в будинку кооперативу і відповідно: 1. Будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. 2. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. 3. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

З цих підстав, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 07.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/22254/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 25.03.2025 постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 та закрити підготовче провадження призначивши справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні позивач та його представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили суд позов задоволити.

Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи - Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи без представника нотаріальної контори по наявних у справі документах.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву в якій не заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Так, в судовому порядку встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14.01.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Як вбачається з копії спадкової справи №111/2010 року, заведеної Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою дружини та сина померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом за №270 від 03.03.2010. Державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Мудрою О.І. 03.03.2010 було посвідчено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого дружині померлого ОСОБА_4 переходять грошові вклади з нарахованими на них відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються на рахунках у НОМЕР_2 /013 філії Тернопільського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України», сину померлого ОСОБА_1 - легковий автомобіль марки PEUGEOT Expert D, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 виданим 20.03.2023 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на належну їй частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є син ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії спадкової справи №522/2023 року, заведеної Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 , наданої на запит суду, 21 серпня 2023 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 522/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_5 про прийняття спадщини, відповідно до заповіту, посвідченого Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 08 жовтня 2008 року за реєстровим №62, згідно якого ОСОБА_4 заповіла належну їй земельну ділянку, площею 2,13 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Відповідно до довідки про осіб, зареєстрованих за адресою від 21.08.2023 року, сформованої, державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В., спадкоємцем, який прийняв спадщину згідно статті 1268 ЦКУ, є її син - ОСОБА_1 . Крім нього інших спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений законом строк немає.

Також, державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В., було встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є спадкоємцем чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після якого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 111/2010 року.

При встановленні належності майна, що підлягає успадкуванню, було встановлено, що у спадкоємця на підтвердження права власності на квартиру АДРЕСА_1 , не було подано належних правовстановлюючих документів.

08.10.2024 державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. було винесено постанову №1628/02-31 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючий документів.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дердавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2024 за №398367423, інформація щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 відсутня.

Як вбачається із Архівного витягу з протоколу № 21 засідання виконавчого комітету Тернопільської міської Ради депутатів трудящих від 13 листопада 1975 року слідує, що рішенням № 894 «Про заселення новозбудованого будинку житлово-будівельного кооперативу «Троянда» по АДРЕСА_4 , розглянувши протокол загальних зборів членів кооперативу від 31.10.1975 року і наслідки проведеного жеребкування по розподілу жилої площі, виконком Тернопільської Ради вирішив: заселити новозбудований житловий будинок АДРЕСА_4 , видавши ордери на квартири сім`ям нижчеслідуючих членів кооперативу - Бавовняний комбінат 25. ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_5 . Склад сім`ї 4 особи (він, дружина, дочка, син). В порядку надання.

Із ордера № 752, виданого виконкомом Тернопільської міської ради від. 14 листопада 1975 року на ім`я ОСОБА_3 слідує, що склад його сім`ї наступний: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У процесі декомунізації вулицю Затонського в м. Тернополі було перейменовано на ОСОБА_6 .

З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкового майна, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення ст.328 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру.

З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

На підставі зібраних у справі доказів судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 , так як ним були повністю внесені пайові внески на вказану квартиру, що стверджується довідкою №9 виданою 27.02.2025 ДП «Люкс-2» ПП «Люкс».

Водночас, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном (частина перша статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСРС, який діяв на час отримання ордеру на квартиру).

Отож, вказана квартира, в силу діючого сімейного законодавства, вважалася спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно діючого на той час Кодексу про шлюб та сім`ю.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіту щодо належного йому майна не складав, спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 , які є спадкоємцями першої черги за законом. Тому, належну спадкодавцю 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках успадкували ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а саме по 1/4 частці кожен.

Також, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіту щодо належного їй майна 3/4 часток квартири АДРЕСА_1 (1/2 частка належна їй на праві спільної сумісної власності подружжя та 1/4 частка успадкована після смерті чоловіка ОСОБА_3 , але не оформлена у встановленому законом порядку) не складала, спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги за законом та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою №б/н від 21.08.2023 про осіб зареєстрованих за адресою АДРЕСА_6 , відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляв, а тому він успадкував належну померлій 3/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця є перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Однак, це не позбавляє його права захищати свої спадкові права в суді.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 16, 392, 1216-1219, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Тернопільська міська рада, адреса місця знаходження: вул.Листопадова, 5, м.Тернопіль, .

Третя особа: Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, адреса місця знаходження: вул.Коперника, 1, м.Тернопіль, .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич