Провадження № 2/727/427/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до Черні-вецького міського комунального бюро технічної інвентаризації (Комунального підпри-ємства «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради), ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання тех-нічного паспорту таким, що не відповідає дійсності, зобов`язання приведення допоміж-ного приміщення до попереднього стану, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до Шевченків-ського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання тех-нічного паспорту таким, що не відповідає дійсності, зобов`язання приведення допоміж-ного приміщення до попереднього стану, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Зазначили, що під час шлюбу вони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на дру-гому поверсі будинку АДРЕСА_2 . Над вказаною кварти-рою розташована однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Згідно поповерхового плану будинку та технічного паспорта Чернівецького КОБТІ, в квартирі АДРЕСА_4 , зазначені житлова кімната площею 20,40 кв.м., та вбиральня 0,8 кв.м. без душової чи ванни. Стверджують, що в середині січня 2024 року розпо-чалося замокання стелі житлової кімнати квартири позивачів, яке продовжувалось до 04.03.2024 року та привело до руйнування штукатурки внаслідок неправомірного про-ведення мережі водопостачання та розведення витоків в квартирі АДРЕСА_3 під підлогами.

Під час огляду комісією Чернівецького міськвиконкому квартири, яка належить ОСОБА_5 , остання відмовилась проводити його в присутності позивачів та за-боронила робити обміри приміщень.

Вказали, що згідно плану квартири АДРЕСА_3 , наданого Чернівецьким МКБТІ за листом №2453 від 13.11.2024 року, площа вбиральні складає 2,0 кв.м. з розташуванням душо-вої, тобто, розширення проведено за рахунок житлової кімнати та кухні, перенесено мийку на протилежну сторону кухні, що потягло прокладення водопровідної та каналі-заційної мережі під підлогами в порушення санітарно-будівельних норм. Вважають, що дані переобладнання пов`язані зі змінами (збільшення чи зменшення) житлової або до-поміжної площі у квартирах (багатоповерхових будинках), оскільки улаштування в ок-ремих квартирах багатоквартирних будинків, зокрема: індивідуального опалення та ін-шого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових при-ладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів належать до самочинного будівництва. В той же час, за період з 2010 по 2017 роки відсутні звернення про необхідність здійснення переобладнання в квартирі АДРЕСА_3 . Окремо вказали, що відповідно до рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2005 року та від 05.06.2009 року, власники, які користувались даною квартирою за аналогічних обставин зобов`язувались приводити приміщення квартири до попе-реднього стану. Таким чином, розширена вбиральня з ванною в квартирі АДРЕСА_3 частково розташована над житловою кімнатою позивачів площею 20,0 кв.м.

При цьому вважали, що технічний паспорт, виготовлений Чернівецьким МКТБІ не відповідає дійсності, оскільки розширення вбиральні за рахунок житлової кімнати та кухні повинно мати наслідком зменшення розміру останніх, але кімната залишилась згідно первісного технічного паспорта 20,40 кв.м., а кухня навіть стала більше 11,40 кв.м. замість 11,30 кв.м.

Стверджували, що відповідач Чернівецьке МКТБІ виготовив вторинний технічний паспорт та легалізував самочинне переобладнання квартири АДРЕСА_3 .

На основі викладеного позивачі просили суд визнати недійсним технічний пас-порт, виготовлений Чернівецьким міським бюро технічної інвентаризації на квартиру АДРЕСА_4 ; визнати частково недійсними сві-доцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2019 року ОСОБА_8 за реєстром № 4-510 та ОСОБА_7 за реєстром № 4-511, свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2019 року ОСОБА_6 за реєстром № 4-663 виданих Першою чернівецькою державною нотаріаль-ною конторою в частині житлової площі 20,40 кв.м.; визнати частково недійсним дого-вір купівлі-продажу від 13.10.2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Мойса О.В. в частині житлової площі 20,40 кв.м., а та-кож стягнути судові витрати.

В подальшому, представником позивачів, адвокатом Баршаковим О.В., було по-дано позовну заяву в новій редакції, згідно якої останній просив суд: визнати технічний паспорт, виготовлений 22.04.2015 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Чернівець-кої міської ради на квартиру АДРЕСА_4 та-ким, що не відповідає дійсності; зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_10 привести приміщення вбиральні до первісного стану в розмірі 0,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4 ; стягнути на користь пози-вачів з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 15 601,76 грн. мате-ріальної та 8 000 грн. моральної шкоди, а також стягнути з КП «Бюро технічної інвента-ризації» Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 судові витрати, які складаються з: повернення судового збору у сумі 2 424,00 грн. та 6 000 грн. витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги. При цьому, в позов-ній заяві в новій редакції представник позивачів ОСОБА_2 зазначає співвідпові-дачами КП «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 .

У позовній заяві в новій редакції посилається на висновок №178 будівельно-тех-нічної експертизи, складений судовим експертом Юзвенко Р.В. СП «Західно-Україн-ського експертно-консультативного центру».

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготов-чому судовому засіданні.

Представником відповідача, адвокатом Загарією О.Д., було подано відзив на по-зовну заяву в новій редакції, згідно якого останній просив задовольнити позов част-ково. Свою позицію мотивує тим, що фактичне порушення прав та інтересів відпові-дачів зводиться до нанесення останнім матеріальних збитків через пошкодження (замо-кання) стелі житлової кімнати в належній їм квартирі, яке відбулось через неналежне функціонування вузлу розведення з квартирної каналізаційної мережі Холоменюк Л.М. в загальнобудинковий вертикальний стояк. Вказує, що з метою ліквідації вказаного за-тікання відповідачка замінила труби, що в подальшому припинило потрапляння вологи в міжповерхове перекриття та у приміщення квартири позивачів. Стверджує, що відпо-відачка ОСОБА_5 неодноразово пропонувала позивачам сплатити вартість ре-монту (робіт та будівельних матеріалів) з метою приведення стелі у попередній стан, проте позивачі від даної пропозиції відмовлялись, маючи на меті збагачення а не при-ведення стелі до попереднього стану.

Зазначає, що задоволенні позовної вимоги в частині визнання технічного паспорта таким, що не відповідає дійсності необхідно відмовити, оскільки даний спосіб захисту є неналежним, оскільки задоволення вказаної позовної вимоги не призведе до реаль-ного захисту порушених прав та інтересів позивачів або їх відновлення. Також зазна-чає, що технічний паспорт на будинок (квартиру) не є актом нормативного або індиві-дуального характеру, а тому не може бути визнаний недійсним.

Також вказує, що зміна площі вбиральні (приміщення 7-2) призведе до змін тех-нічних характеристик на квартири в цілому, що суперечитиме даним правовстановлю-ючого документа а також відомостям, наявним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До того ж вказує, що відповідачкою ОСОБА_5 приміщення вбиральні приведено до попереднього стану, який відповідає технічному паспорту та правовстановлюючим документам на житло, зокрема, демонтовано ванну.

Представник відповідача вважає, що експертний висновок, наданий представ-ником позивачів є однобічним та необ`єктивним, оскільки експерт не повідомила по-зивачку про дату, час та місце огляду квартири позивачів; експертом завищено показ-ник площі штукатурки, яка відпала від стелі, оскільки заміри експерта суперечать замі-рам, зробленим комісією обслуговуючої компанії ПП «Регіон-Центр»; експерт вказує на наявність на стінах кімнати тріщин штукатурного шару, проте не вказує, що останні зазнали замокання, тобто не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між тріщинами на стінах та замоканням оселі.

Разом з тим зазначає, що відповідачка погоджується з вартістю ремонту стелі, а тому визнає позовні вимоги у розмірі 3335,82 грн.

Окремо вказує, що вимога про стягнення моральної шкоди не підкріплена жодними доказами.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Баршаков О.В., в су-довому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, уточнених у позовній заяві в новій редакції та просили її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась. Про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом по-рядку.

Відповідачка ОСОБА_5 в останнє судове засідання не з`явилась.

Представник відповідачки ОСОБА_5 , адвокат Загарія О.Д., в судовому за-сіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 3 335,82 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву в новій редакції.

Представник Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Черні-вецької міської ради в судове засідання не з`явився. У відзиві на первісну позовну заяву просили відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання технічного пас-порту недійсним, оскільки технічний паспорт на квартиру не є правовстановлюючим документом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи та матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються по-зовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгля-ду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частко-вому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, що між позивачами було укладено шлюб 16.09.1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Копією договору купівлі-продажу квартири від 25.06.2002 року підтверджується набуття у власність позивачами квартири АДРЕСА_5 (а.с.7).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реє-стру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками квартири АДРЕСА_4 , є: ОСОБА_11 (5/6 часток) та ОСОБА_7 (1/6 частки) (а.с.8).

Судом досліджено акт про залиття, при цьому, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК Ук-раїни, суд вважає встановленим факт залиття квартири позивачів, оскільки дана обста-вина не оспорюється та визнається відповідачем ОСОБА_5 .

Також, судом досліджено висновок №178 будівельно-технічної експертизи, скла-дений 09 жовтня 2024 року, виготовлений на замовлення позивачів (а.с.137-152).

Згідно вказаного висновку, вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати в приміщенні житлової кімнати поз. 5-3 площею 20,0 кв.м. квартири АДРЕСА_5 становить 11976,90 грн. без враху-вання ПДВ, та 15601,76 грн. з врахуванням ПДВ.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині визнання технічного пас-порта таким, що не відповідає дійсності та зобов`язання відповідача привести примі-щення вбиральні у квартирі до первісного стану, суд приходить до наступних виснов-ків.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передба-чений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні право-відносини.

Право визначення способу захисту порушеного права покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного права.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у за-доволенні позову.

Так, у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №331/6927/16-ц мі-ститься правовий висновок, що обраний спосіб захисту цивільного права має призво-дити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких по-зивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частинами 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяль-ності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо за-стосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються ін-шими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею ви-мог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у пе-редбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на зазначені норми права, висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, та обраний позивачами спосіб захисту, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання технічного паспорта таким, що не відповідає дійсності - задоволенню не підлягає, оскільки задоволення даної позовної вимоги не призведе до фактичного захисту прав та інтересів позивачів або поновлення обсягу їхніх майнових прав, адже технічний паспорт за своєю правовою природою не є правовстановлюючим документом.

З аналогічних підстав суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`я-зання відповідача привести приміщення вбиральні у квартирі до первісного стану. Ок-рім того, суд вважає необхідним зауважити, що вимога про зобов`язання відповідача привести приміщення вбиральні до первісного стану 0,8 кв.м. ґрунтується на даних тех-нічних паспортів, які вже є нечинними, оскільки виготовлялись до технічного паспорта від 22.04.2015 року.

Щодо позовних вимог про стягнення завданої матеріальної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, кори-стування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.ч.4, 5 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може ви-користовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на спо-живача обов`язки: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`я-заних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, облад-нання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установ-леному законом порядку; дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному зако-ном і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки по-казань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забез-печують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; дотримуватися вимог житлового та місто-будівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечити своєчасну підго-товку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, за-тверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45 власники квартир, а також наймачі, орендарі зобов`язані використовувати примі-щення житлових будинків згідно їх призначення, зобов`язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинків, по-рушують умови проживання громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експер-тизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визнача-ється відповідно до чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається, у тому числі, на висно-вок експерта від 09.10.2024 року №178, відповідно до якого встановлено наступні по-шкодження: в приміщенні поз. 5-3 площею 20,0 кв.м. на стелі є ознаки заливу. Стіни в приміщенні кімнати поштукатурені та пофарбовані водними сумішами, міжповерхове перекриття дощане, яке оштукатурене та пофарбоване водними сумішами. В ході про-ведення обстеження приміщення кімнати квартири АДРЕСА_1 , експертом встановлено, що на стелі є відпадання штукатурного шару на площі 5,5 кв.м., є плями водяного походжен-ня жовтого кольору, та тріщини штукатурного шару і тріщини штукатурного шару на стінах.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову екс-пертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законо-давства при призначенні та проведенні дослідження; чи не було обставин, які виклю-чали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між до-слідницькою частиною та підсумковим висновком експертного дослідження; об-ґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами спра-ви.

Відтак, надаючи оцінку експертному висновку, судом встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між залиттям квартири позивачів та пошкодженням стін житлової кімнати позивачів, оскільки вищевказаний висновок не містить відомостей про замокання стін житлової кімнати. Дана обставина підтверджується іншими матеріа-лами справи, зокрема актом ПП «Регіон-Центр».

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, за-твердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відпо-відальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сто-рона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого по-рушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за зви-чайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодо-вуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, зав-дана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим пра-вам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юри-дичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагаль-ності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню по-терпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з почат-ку 2024 року розпочалось замокання стелі квартири АДРЕСА_5 , яка належить позивачам. Даний факт не спорюється відповідачкою ОСОБА_12 , а тому не потребує доказування.

Відповідач будь-якими доказами не спростувала факту вини у замоканні стелі житлової кімнати позивачів, а отже остання на підставі ст.ст.22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, має відшкодувати позивачам завдану матеріальну шкоду.

При цьому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди лише в частині, що стосується відновлення та ремонту стелі жит-лової кімнати позивачів, керуючись при цьому розрахунками експерта, викладеними в локальному кошторисі на будівельна роботи №02-01-01 (а.с.149), та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду у сумі 3335,82 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступ-не.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майно-вої (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у ду-шевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкод-женням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в ін-ший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом за-лежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погір-шення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні роз-міру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шко-да відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізич-ній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшко-довується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ча-стиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03. 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шко-ди» (надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового ха-рактеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, за-подіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуа-льної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним пере-буванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через не-можливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з ото-чуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно абз.1 п.4 вказаної Постанови, у позовній заяві про відшкодування мораль-ної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправо-мірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодо-вується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені про-типравними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості від-новлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У абз.2 п.5 Постанови, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав ци-вільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, про-типравність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і проти-правним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Су-ду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19).

З приводу завдання моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн., представник позива-чів зазначив, що внаслідок замокання кімнати квартира позивачів стала занедбаною, за відсутністю нормального проживання у пошкодженій кімнаті порушився звичайний ритм життя позивачів, останні були змушені захищати свої права у судовому порядку та звертатись до фахівців.

Разом з тим, оскільки позивачами не долучено до матеріалів справи фактичних до-казів нанесення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позивачі, в резуль-таті порушення їхніх прав відповідачем внаслідок нанесення матеріальної шкоди - ма-ють право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

Окремо судом досліджено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2005 року (справа №2-3916) та від 05.06.2009 року (справа №2-45). Проте, вка-зані рішення не можуть носити преюдиційний характер для розглядуваної справи, ос-кільки вони стосуються різних сторін та мають різний предмет спору.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунту-вання своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргу-ментів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає прин-цип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших орга-нів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рі-шення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен ар-гумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказу-вання в межах спірних правовідносин.

Суд також звертає увагу на часткове визнання позовних вимог відповідачем та вважає доведеними обставини відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, які не запере-чувались під час судового розгляду сторонами по справі, зокрема: факт замокання стелі житлової кімнати позивачів, факт нанесення останнім матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, вста-новлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК Ук-раїни, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосеред-ньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздале-гідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд на-дає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі одно-типних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також до-статність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підля-гають частковому задоволенню в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 547,82 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації (Кому-нального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради), ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні власністю шля-хом визнання технічного паспорту таким, що не відповідає дійсності, зобов`язання при-ведення допоміжного приміщення до попереднього стану, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду в розмірі 3 335,82 (три тисячі триста тридцять п`ять) гривень (вісімдесят дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у розмірі 547,82 (п`ятсот сорок сім) гривень (вісімдесят дві) копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеля-ційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його про-голошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеля-ційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вру-чення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2025 року.

Суддя: О.Є.Терещенко