1Справа № 335/918/25 2/335/1197/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючої судді Новасардової І.В., за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., представника позивача Тивоненка Д.Р., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.02.2015 по справі №321/237/15-ц. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23.09.2015 по справі №321/1073/15-ц з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.08.2015. На підставі виконавчого листа, виданого на виконання зазначеного рішення було відкрито виконавче провадження №49185457. Згідно відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) у позивача відсутня заборгованість зі сплати аліментів на користь відповідачки в рамках виконавчого провадження № 49185457.

Окрім того, на виконанні у Хортицькому відділі ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувають матеріали виконавчого провадження №76450611 про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання двох спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, згідно судового наказу №337/5243/24 виданого 03.10.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Заборгованість у вказаному виконавчому провадженні у позивача відсутня.

Позивач зазначає про те, що наразі з нього стягується на утримання трьох дітей аліменти у розмірі майже 60% від його зарплати (доходу).

Також, позивач зазначає про те, що 03.02.2023 він уклав новий шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина позивача від відносин з іншим чоловіком має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Враховуючи те, що дружина позивача не працевлаштована, займається доглядом за сином, не отримує аліменти, оскільки в малолітнього ОСОБА_9 батька фактично не було, а відомості про внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивач з посиланням на вимоги ст. ст. 260, 268 СК України, вказує на те, що на нього покладено обов`язок утримувати малолітнього сина його дружини ОСОБА_9 та відповідно і дружину, що він і робить.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) є завеликим, та з посиланням на зміну сімейного стану, як окрему підставу для зменшення розміру аліментів, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань за участю представника у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, разом з цим, учасникам процесу встановлено строки для подання заяв по суті справи.

09.04.2025 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, разом з цим, відповідач подала відзив на позовну заяву, за змістом якого, не погоджуються із доводами позивача, викладеними у позовній заяві, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві свої заперечення обґрунтовує тими обставинами, що вона самостійно виховує двох малолітніх дітей, є особою офіційно працевлаштованою на неповний робочий день, що відповідно пропорційно впливає на розмір заробітної плати, її щомісячний дохід складає половину мінімальної заробітної плати. Окрім того, у спільної дитини було виявлено погіршення зору, у зв`язку з чим відповідачка самостійно понесла додаткові витрати, які полягали в медичному обстеженні та сплаті витрат на лікування. Також, у зв`язку з постійним зростанням цін на продукти, одяг, освітні та медичні послуги, за твердженням відповідачки, зменшення розміру аліментів загрожує повноцінному розвитку дитини.

Ухвалою суду від 25.04.2025 року, визначено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

12.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зі змістом якої представник не погоджується із доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та врахувати відповідь на відзив під час ухвалення судового рішення.

Заперечення на відзив обґрунтовані тим, що відповідач має можливість влаштувати свою молодшу дитину до садочку, а саме зможе працювати на повний робочий день. Щодо витрат на обстеження спільної витини, то позивач зауважує, що відповідач не зверталася до нього з проханням фінансової допомоги, з огляду на що доводи останньої не заслуговують на увагу. Також, позивач вказує на те, що відповідач не є одинокою матір`ю, згідно рішення суду отримує аліменти на дитину ОСОБА_1 , 17.10.2017, від його батька.

16.05.2025 року від відповідачки надійшло клопотання про заслуховування дитини в закритому судовому засіданні в присутності психолога та заперечення на відповідь на відзив, у яких остання посилається на те, що до відзиву на позовну заяву нею було надано достатні докази на підтвердження відвідування лікаря та придбання окулярів для спільної дитини. Щодо неповної зайнятості відповідач зазначає про те, що така форма зайнятості передбачена чинним законодавством та обумовлена наявністю дітей віком до 14 років. Кошти, що отримує відповідачка, як аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , 2017 року народження, не впливають на зобов`язання позивача перед спільною дитиною. З посиланням на зазначене, відповідач просила в задоволення позову відмовити.

Ухвалою суду від 21.05.2025 клопотання відповідача про заслуховування дитини в закритому судовому засіданні в присутності психолога залишено без задоволення, закрито підготовче судове провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 18.06.2025.

28.05.2025 від відповідача надійшло клопотання про надання доказів відправлення заперечень на відповідь на відзив.

28.05.2025 через електронний суд представник позивача надав клопотання про долучення доказів відповідно до якого просить суд долучити до матеріалів справи довідку від 23.05.2025 із Синельниківської філії Дніпропетровського обласного ЦЗ, оскільки у своїх заявах по суті спору позивач повідомляв суд та відповідача про те, що звільнений з військової служби та перебуває на обліку у центрі зайнятості, що свідчить про зміну його матеріального стану в додатком до сімейного і є підставою для зміни розміру аліментів, яке долучено судом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у відзиві та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з посиланням на те, що розмір аліментів, який стягується на їх спільну дитину, відповідає вимогам Сімейного законодавства, а його зменшення призведе до погіршення умов життя дитини, що є неприпустимим.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видано Роздольською сільською радою Михайлівського району Запорізької області 09.10.2012, актовий запис № 08.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.02.2015 справа №321/237/15-ц, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 23.09.2015 по справі №321/1073/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.08.2015.

З розрахунку старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що відповідно до виконавчого листа № 321/1073/15-й, який видав 23.09.2015 Михайлівський районний суд Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.08.2015. Боржник: ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_1 .

Оскільки оригінали матеріалів виконавчого провадження №49185457 знаходяться у м.Михайлівка, територія якого тимчасово окупована Російською Федерацією, для відновлення матеріалів виконавчого провадження №49185457 виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження. Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 01.01.2022 заборгованість зі сплати аліментів складала 45833,30 грн.

Заборгованість зі сплати аліментів станом на жовтень 2024 р. відсутня, була наявна переплата у сумі 8517,71 грн.

Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 26.02.2019 виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, актовий запис №02.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видане 26.02.2019 виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, актовий запис №03.

З відомостей свідоцтва про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 вбачається, що матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 .

Згідно довідки Хортицького ВДВС у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27.11.2024 №153142/29.25-41 встановлено, що за матеріалами виконавчого провадження ВП №76450611 про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, згідно судового наказу №337/5243/24 виданого 03.10.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за період з 25.09.2024 по 31.10.2024, заборгованість по виплаті аліментів відсутня.

03.02.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклав шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , яке видане 03.02.2023 Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №40. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_11 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , яке видане 20.07.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №88, судом встановлено, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: мати ОСОБА_8 , батько ОСОБА_12 .

Відомостями з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 20.07.2019 підтверджується, що відомості про батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у період з 08.11.2018 по 30.07.2021 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 20.01.2023 та відповіддю №10800100 від 30.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно довідки виконавчого комітету Покровської селищної ради від 16.11.2023 №4913 встановлено, що вона видана згідно акту депутата Покровської селищної ради Чекал О.К від 10.11.2023 та встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідки Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 26.05.2025 №016854 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як безробітний у Синельниківській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 28.03.2023, дохід за період з 29.03.2025 по 31.05.2025 становить 6154,84 грн.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частини доходу до 1/6 частини, при цьому в обґрунтування позову посилається на те, що у нього змінився сімейний та майновий стан, а саме має ще дві дитини, одружився, здійснює утримання малолітньої дитини нинішньої дружини ОСОБА_14 оскільки батько у дитини відсутній, відомості про нього у актовому записі записані зі слів матері, окрім того позивач звільнився з військової служби та перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір аліментів з урахуванням ст. 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, тому, у зв`язку із покращенням матеріального або сімейного стану платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів, а погіршення матеріального або сімейного стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, при цьому, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів.

Аналіз ст. 192 Сімейного Кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень ст. 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Судом встановлено, що з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 , у позивача народилися доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача та народження дітей відбулась ще у 2019 році, що на переконання суду не є підставою для зменшення визначеного судовим рішенням розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 .

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20.

Однак суд враховує, що згідно довідки Хортицького ВДВС у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.11.2024 №153142/29.25-41 встановлено, що за матеріалами виконавчого провадження ВП №76450611 про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, згідно судового наказу № 337/5243/24 виданого 03.10.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за період з 25.09.2024 по 31.10.2024, заборгованість по виплаті аліментів відсутня.

Стосовно доводів позивача, щодо зміни сімейного стану позивача та який здійснює утримання малолітньої дитини та нинішньої дружини ОСОБА_14 , оскільки вона не працює та батько у дитини відсутній і відомості про нього у актовому записі записані зі слів матері, суд оцінює критично з наступних підстав.

Згідно положень ст. 141, 150, 157, 180 Сімейного Кодексу України, саме на батьків законодавством покладено обов`язок щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.1 ст. 260 Сімейного Кодексу України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Приймаючи до уваги, що ч.1 ст.260 СК України передбачено право, а не обов`язок участі у вихованні пасинка, суд не приймає доводи позивача, що у нього змінився матеріальний і сімейний стан у зв`язку з тим, що на покладено обов`язок утримувати малолітнього сина його дружини, оскільки згідно статті 180 Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дітей покладається на їх батьків, у даному випадку на матір дружину позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 268 Сімейного Кодексу України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що наразі проживає із дружиною ОСОБА_14 , її дитиною ОСОБА_9 , тещею, тестем, братом дружини, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою виконавчого комітету Покровської селищної ради від 16.11.2023 №4913.

Отже судом встановлено, що у ОСОБА_9 наявні визначені ч.1 ст.268 СК України особи, які зобов`язані його належно утримувати, доказів протилежного суду не надано.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Також, на підтвердження зміни свого майнового стану позивач посилається на те, що звільнився з військової служби та наразі перебуває на обліку у центрі зайнятості.

На вказане твердження суд зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження проходження військової служби та звільнення з неї позивачем не надано, як і не надано доказів зміни майнового стану. Надана довідка про перебування на обліку в центі зайнятості з 28.03.2023 не підтверджує дійсний майновий стан платника аліментів, оскільки містить відомості тільки про отримані виплати по безробіттю з 29.03.2025 по 31.05.2025.

Разом з тим, вказані відомості не дають можливості зробити висновок, що з моменту винесення рішення від 23.09.2015 майновий стан позивача змінився та не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судовим рішенням розмірі.

Крім того, саме по собі зменшення доходу платника аліментів не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Таким чином аналізуючи всі обставини справи, оцінюючи докази, надані на їх підтвердження, та правові норми, які регулюють правовідносини, що склалися, зважаючи, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів змінився стан позивача і у нього народилися ще 2 дитини відносно яких сплачує аліменти, що в сукупності вплинуло на зміну його сімейного та матеріального стану, при цьому враховуючи право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/5 частину від всіх видів доходу (заробітку) позивача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

На думку суду такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на позивача, та захистом його прав.

Щодо посилань представника відповідача на понесення додаткових витрат на дитину у зв`язку із станом здоров`я, то суд звертає увагу на можливість стягнення таких витрат окремо від аліментів.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що за правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру аліментів та їх припинення відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Витрати по сплаті судового збору представник позивача просив залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-81, 228-229, 258, 259, 263 -265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити (зменшити) розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі виконавчого листа, виданого Михайлівським районним судом Запорізької області у справі № 321/1073/15-ц від 23.09.2015 року, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_11 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на 1/5 частину з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 (дата зняття з реєстрації 30.07.2021), адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27.06.2025 року.

Суддя І.В.Новасардова