ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/617/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу №607/20736/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2025 року, ухвалене суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 27 березня 2025 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», позивач, апелянт) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за договором позики №1448921 від 18.02.2021 у розмірі 14373.00 грн, яка складається із основної суми боргу в розмірі 9000.00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 5373.00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.02.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики №1448921 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 9000.00 грн на строк 30 днів, тобто до 20.03.2021, зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника. 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №2106, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №1448921 від 18.02.2021. ОСОБА_2 не здійснила платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики в примусовому порядку, який просить задовольнити.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.03.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

В апеляційній скарзі апелянт, не оскаржуючи встановлені судом обставини щодо укладення 18.02.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 . Договору позики №1448921, вважає, що право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача належним чином, оскільки відповідно до умов договору факторингу перехід права вимоги до позивача переходить з моменту підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, докази на підтвердження чого містяться в матеріалах справи.

Також зазначає, що суд першої інстанції помилково послався на постанову Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №905/306/17, оскільки у наведеній справі за договором факторингу право вимоги переходило з моменту здійснення оплати, тобто обставини не є тотожними зі справою, що розглядається.

Враховуючи викладене, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, задовольнивши позовні вимог в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що 18.02.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1448921.

Відповідно до п.1 договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк (строк позики) шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Пунктом 2 договору передбачено:

- сума позики 9000.00 грн;

- строк позики (строк договору) 30 днів;

- процентна ставка базова, фіксована 1.99% в день;

- дата надання позики 18.02.2021;

- дата повернення позики (останній день) 20.03.2021;

- знижена процентна ставка 0.50% в день;

- процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2.70% в день.

Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.3 договору).

Відповідно до п.5 цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Згідно реквізитів сторін (п.11 Договору) рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Договір підписано відповідачкою ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 0KDJttPO3a.

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ОСОБА_2 , яка уклала договір 1448921 від 18.02.2021, ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора):

- одноразовий ідентифікатор: 0KDJttPO3a;

- час відправлення ідентифікатора: 2021-02-18 12:44:52;

- електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: .

Згідно з листом №12/09-2024-10/ТНПП від 12.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» підтверджує завершення платіжної операції: 18.02.2021, сума 9000.00 грн, за номером платіжної картки № НОМЕР_1 . Номер платежу 86185.

21.06.2021 TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2106.

У відповідності до п.1.1 цього договору ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» переходять всі права грошової вимоги, які належали TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами (право вимоги).

Відповідно до п.5.1 договору TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», на підставі даного договору, з врахуванням п.5.2 договору, відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ціну продажу згідно розділу 6 цього договору.

Перехід від TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги (п.5.2 договору).

Наведена у розділі 6 договору інформація щодо загальної суми прав вимоги, що відступається за договором, ціна продажу, яка повинна бути сплачена до 28.07.2021 і 28.07.2022, сума плати клієнта фактору, у наданій позивачем копії договору закрита, тому судом не встановлена.

21.06.2021 TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» підписано акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №2106 від 21.06.2021.

Також представником позивача надано суду реєстр прав вимоги №1 від 21.06.2021, згідно із яким під №482 вказано про передачу права вимоги до ОСОБА_2 за договором №1448921 від 18.02.2021.

Згідно із розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_2 за договором позики №1448921 від 18.02.2021 станом на 09.09.2024 (за період з 18.02.2021 по 09.09.2024) становить 14373.00 грн, з яких: 9000.00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5373.00 грн - заборгованість за відсотками.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що до позивача не перейшло право вимоги до відповідачки за договором позики від 18.02.2021 №1448921 на підставі договору факторингу №2106 від 21.06.2021, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як було встановлено судом та не оскаржується в апеляційній скарзі, кредитний договір був вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо недоведення позивачем факту набуття права вимоги за спірним кредитним договором.

Так, мотивуючи доводи щодо відсутності у позивача права вимоги за спірним кредитним договором у зв`язку з відсутністю доказів оплати за договором факторингу, суд першої інстанції послався на постанову Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №905/306/17, де суд зробив один з висновків про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, в тому числі докази на підтвердження оплати за договором.

Однак, проаналізувавши вказане вище рішення Верховного Суду та зроблені у ньому висновки, колегією суддів встановлено, що у згаданій справі умовами Договору факторингу та Договору відступлення-1 було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом (стороною 1) в повному обсязі оплати за такими договорами. Разом з тим, такі докази суду надані не були.

У справі, що розглядається, згідно з п.5.2 договору факторингу від 21.06.2021 №2106, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (Клієнт), право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в день підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей.

У відповідності до вимог вказаного вище договору факторингу, наявні в матеріалах справи реєстр прав вимог №1, а також Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу №2106 підписані сторонами та скріплені печатками відповідних Товариств.

Отже, встановлені під час розгляду даної справи обставини є відмінними від тих, що були предметом перегляду Верховним Судом у справі № 905/306/17.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що право вимоги за договором позики №1448921 від 18.02.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 на суму 14373 грн перейшло до позивача, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Оскільки місцевим судом встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку укладено електронний договір позики №1448921 від 18.02.2021 і між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису, колегія суддів вважає, що з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 14373 грн, яких: 9000 грн заборгованість по кредиту, 5373 грн - заборгованість за відсотками.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6056 грн (2422.40 + 3633.60).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» - задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» () заборгованість за договором позики №1448921 від 18 лютого 2021 року у розмірі 14373 грн, з яких: 9000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 5373 грн. - заборгованість за відсотками, та судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6056 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 червня 2025 року.

Головуючий

Судді