Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4539/25
Провадження № 2/711/2183/25
30 червня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Кошубінській Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Відповідно до зазначеного Договору відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 50 000грн., які останній зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування грошовими коштами.
Відповідач користувався кредитними коштами, однак, в порушення вимог ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України, останній зобов`язання за вказаним договором та Графіком кредиту не виконав, з зв`язку з чим станом на 21.04.2025р. має заборгованість в загальній сумі 44 777,77 грн., з яких: 40 277,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 500 грн. заборгованість за відсотками.
А тому, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 12.01.2024р. в загальній сумі 44 777,77грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.05.2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача, не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання відповідача відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на контактний номер телефону у мобільному застосунку «Viber» (доставлена 28.05.2025р.) та шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду.
Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, письмового відзиву проти позову не подавав, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
26.06.2025р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2024р. між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн. терміном на 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитним коштами у розмірі 1,5% щомісячно від загальної суми кредиту, що складає 18% річних /а.с. 31-41/.
Даним договором визначено, що кредит надається безготівковим шляхом шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 (п. 2.2 договору).
Окрім того, 12.01.2024р. відповідачем було підписано і Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк», з аналогічними умовами кредитування /а.с. 42-44/ та погоджено Графік платежів /а.с. 40-41/.
12.01.2024р. відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 50 000 грн. /а.с. 48/.
Позичальник ОСОБА_1 кредитні кошти отримав, однак свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 12.01.2024р. не виконав, що призвело до утворення заборгованості позичальника перед Банком в загальному розмірі 44 777,77 грн., з яких: 40 277,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 500 грн. заборгованість за відсотками, що стверджується розрахунком заборгованості за Договором б/н від 12.01.2024 року, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, станом на 21.04.2025 року, та випискою за вказаним Договором, станом на 22.04.2025 року /а.с. 50-52, 49/.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 кредитні кошти отримав та користувався ними, однак, свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 12.01.2024 року не виконав, так як не здійснював платежів достатніх для погашення кредиту, в зв`язку з чим, станом на 21.04.2025 року, має заборгованість в загальній сумі 44 777,77 грн., що стверджується розрахунками заборгованості за Договором б/н від 12.01.2024 року та випискою за вказаним договором, тому суд приходить до висновку про стягнення вказаного боргу з відповідача на користь позивача.
При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин.
Відтак, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Разом з тим, суд приходить до висновку і про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом за вимогу майнового характеру було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 1/.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. З урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження ставки відповідного розміру ставки судового збору, так як документ «позовна заява» було сформовано та надіслано на адресу суду в системі «Електронний суд», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 543, 554, 599, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складений 30 червня 2025 року.

Головуючий : В.М. Скляренко