ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м.Суми

Справа №591/3424/24

Номер провадження 22-ц/816/744/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2024 року в складі судді Ніколаєнко О.О., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 26 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК», (далі - АТ КБ «СЕНС БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 січня 2022 між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого у подальшому стало АТ «СЕНС БАНК», та відповідачем була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501421750. Банк належним чином виконав зобов`язання і надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість в розмірі 154162 грн 56 коп. На адресу відповідача направлялась досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишилася без реагування з боку відповідача.

Тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 501421750 в розмірі 154162 грн 56 коп., а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2024 року позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 501421750 у розмірі 113215 грн., сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2223 грн 72 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та в частині розподілу судових витрат, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині залишити без задоволення, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що вона не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правової підстави для стягнення в примусовому порядку заборгованості за наданим тілом кредиту, а саме: різниці між фактично отриманою та сплаченою сумою грошових коштів.

Зазначає, що місцевий суд, застосувавши принципи статті 530 ЦК України, не врахував того, що на підставі кредитного договору № 501421750 між сторонами не виникло грошове зобов`язання.

Вказує, що позивач не довів тих фактичних обставин, якими обґрунтовував позов.

Також в апеляційній скарзі посилається на невірний розмір стягнутого з відповідача на користь позивача судового збору.

Рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками відповідачем не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України у зазначеній частині в апеляційному порядку не переглядається.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до анкети заяви на укладення з ПАТ «Альфа Банк» договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Кредит готівкою» № 501421750 та паспорту споживчого кредиту 24 січня 2022 року між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір на суму 126 000 грн терміном на 48 місяців зі сплатою 35,0 % річних процентної ставки. Наданий суду примірник договору підписаний представником банку, підпис ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до положень акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту сума кредиту складає 126000,00 грн, процентна ставка 35 % річних, строк кредиту 48 місяців, дата повернення кредиту 24 січня 2026 року. Також складений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг (а.с. 18-20).

24 січня 2022 року АТ «СЕНС БАНК» було перераховано відповідачу 126000 грн, що підтверджується копією меморіального ордера із призначенням платежу надання кредиту за кредитним договором № 501421750 від 24 січня 2022 року (а.с. 13).

Відповідно до виписки по особовому рахунку станом на 22 січня 2023 року та розрахунку заборгованості становить 116890,00 грн за тілом кредиту та 37272 грн 56 коп. за відсотками.

01 грудня 2022 року відбулась державна реєстрація зміни найменування банку з АТ «Альфа банк» на АТ «СЕНС БАНК» (а.с. 45-58).

06 листопада 2023 року АТ «СЕНС БАНК» за місцем реєстрації відповідача була направлена вимога щодо виконання договірних зобов`язань за угодою та погашення заборгованості (а.с. 22, 26, 60). Однак у добровільному порядку заборгованість за угодою про надання кредиту сплачена не була.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, місцевий суд виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «СЕНС БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд першої інстанції вбачав підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, яка складається з різниці між фактично отриманою та сплаченою сумою грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про не укладення кредитного договору є необґрунтованими та спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, в тому числі виписками по рахунку, які є належними та достатніми доказами на підтвердження вказаної обставини.

Встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «СЕНС БАНК», не довела відсутність заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд щодо обґрунтованості позовних вимог АТ «Сенс Банк» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 501421750.

Проте, обґрунтованою є апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині розподілу судових витрат.

За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Позовна заява у даній справі подана через Електронний суд 05 квітня 2024 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 1).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, зокрема, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (73,43 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1778 грн 77 коп. (3028,00 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року х 0,8 коефіцієнт для пониження розміру ставки судового збору при поданні позову в електронній формі).

У зв`язку з цим, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру стягнутого з відповідача на користь позивача судового збору з 2223 грн 72 коп. на 1778 грн 77 коп. (2422,40 х 73,43 %).

Апеляційний суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутого з відповідача на користь позивача судового збору. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Роз`яснити право позивачу АТ «СЕНС БАНК» звернутися до суду першої інстанції із заявою про повернення надлишково сплаченого судового збору відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

З огляду на те, що дана справа є малозначною, постанова колегії суддів відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2024 року в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1778 грн 77 коп.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов