ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7960/25
провадження № 2/753/7874/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2025 р. м. Київ

Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кулика С.В., за участю секретаря судового засідання Боярської Є.О., розглянувши заяву адвоката Назаренко Мар`яни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва, перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

Від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову в обґрунтування якої зазначено, що з 01.09.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, однак шлюб так і не було офіційно зареєстровано. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Відповідно до Витягу із Наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №15-РС від 25.06.2022 року, ОСОБА_4 загинув в результаті наїзду на невстановлений вибуховий пристрій при виконання бойового розпорядження. Смерть пов`язана із виконанням обов`язків військової служби (долучено до позову). Після смерті ОСОБА_4 виникла необхідність вирішувати питання, пов`язані з оформленням пільг та компенсацій, а також виплати грошової допомоги. Однак, при підготовці документів позивач дізналася, що не може подати необхідний пакет документів, оскільки проживала з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу. Тому, для реалізації права на вищевказані пільги та виплати, у неї виникла необхідність звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця. З урахуванням викладеного просить суд заборонити Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати іншим членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській обл. від 15.08.1996 року, РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_3 виданий Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській обл. від 15.08.1996 року, РНОКПП - НОМЕР_4 ) нерозподіленої частки одноразової грошової допомоги у розмірі 3 750 000,00 грн. у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд дослідивши матеріали заяви приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Як роз`яснено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Враховуючи характер спірних правовідносин, беручи до уваги, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з метою належного захисту права позивача, суд вважає за доцільне вжити заходи щодо забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Назаренко Мар`яни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській обл. від 15.08.1996 року, РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_3 виданий Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській обл. від 15.08.1996 року, РНОКПП - НОМЕР_4 ) нерозподіленої частки одноразової грошової допомоги у розмірі 3750000,00 грн., у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Кулик