Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1316/24
Провадження № 2/935/634/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Василенка Р.О., із секретаремКриворучко Я.В., за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Кушніренка А.В., відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Ленського І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про виділ частки, що перебуває у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у якому просить суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , на 74/300 частини у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Виділити ОСОБА_1 , в натурі в окремий об?єкт нерухомого майна 74/300 частини у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , у складі приміщень: 3-1 - коридор площею 4,7 кв.м., 3-2 - кухня площею 14,4 кв.м., 3-3 - санвузол площею 10,4 кв.м., 3-4 - коридор площею 6,6 кв.м., 3-5 - прихожа площею 11.1 кв.м., 3-6 - житлова кімната площею 13,8 кв.м., 3-7 - житлова кімната площею 9,0 кв.м., сарай «Б».

В обгрунтування позову вказує, що він є співввласником квартири АДРЕСА_2 .

Дана квартира передана у власність позивачу, а також його матері ОСОБА_6 та його батьку ОСОБА_7 , Фондом державного майна України у Коростишівському районі про що вказано у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13.11.1995 року.

Разом із тим, після смерті батька позивач отримав у спадщину 37/300 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому позивач вказує, що відповідно до реєстраційного напису на звороті вказаного свідоцтва, право власності на 37/300 частин у цьому будинку зареєстровано за ним. У свідоцтві нотаріус вказав підставу володіння його батьком на праві власності 37/300 частинами будинку саме вищезгадане свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , яким передано у спільну власність саме квартиру, а не будинок чи частки у будинку.

Також на підставі договору дарування від 31.08.2002 року він отримав у дарунок від матері 37/300 частин житлового будинку. Підставою володіння на праві власності частиною цього будинку вказано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , яким передано у спільну власність саме квартиру, а не будинок чи частки у будинку. Однак, на звороті договору зроблено відповідний реєстраційний напис про реєстрацію права власності на 37/300 часто у цьому будинку саме за позивачем.

Таким чином вказує, що станом на 2004 рік за ним було зареєстровано право власності на 74/300 частин у вказаному житловому будинку (на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 та свідоцтва про право на спадщину після смерті батька). За матір`ю, ОСОБА_6 було зареєстровано 37/300 частин житлового будинку. Тому за даними реєстру речових прав на нерухоме майно він володіє на праві власності 37/100 частинами у праві власності на цей житловий будинок (74/300 відповідно до свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину + 37/300 відповідно до договору дарування).

Разом із тим окремо право власності на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Отже, вказує, що згідно з правовстановлюючими документами існує один об?єкт - житловий будинок садибного типу

АДРЕСА_1 , 74/300 частин якого належить позивачу на праві власності. У складі цього будинку перебуває квартира АДРЕСА_3 , і 1/3 частина якої також належить йому на праві власності.

Враховуючи те, що технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 має таку ж технічну характеристику та конфігурацію приміщень, як і частина житлового будинку, якою фактично він користується тому вказує про те що такі об`єкти є ідентичним.

Іншими співласниками будинку

АДРЕСА_1 є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Попри те, що йому та його батькам передано у власність саме квартиру АДРЕСА_3 , усі подальші дії з цією власністю здійснена у вигляді передачі часток житлового будинку, проте із вказуванням підстави володіння майном - свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 13 листопада 1995 року.

Так, як належні йому частки у праві власності на житловий будинок та на квартиру відносяться до одного і того ж об`єкту нерухомого майна тому просить припинити його право спільної часткової власності на 74/300 частин будинку та 1/3 частин квартири АДРЕСА_3 та виділити належні йому частки в окремий об`єкт нерухомості у складі відповідних приміщень.

У відзиві по позові ОСОБА_3 вказує, що фактично, ні вона, ні інша відповідач не заперечували щодо існуючого порядку користування будинком. Ні вона, ні відповідач ОСОБА_2 не порушували права позивача.

Крім того вказує, що позивач вказує про те, що ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку, оскільки володіє 38/100 частинами у праві власності на нього. Проте, згідно наданих позивачем відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 , належить 63/200 частин на підставі договору дарування від 27.08.2007 року, що є меншим від 38/100 (76/200) частин. Тобто, розмір належної їй частки позивачем вказаний невірно, а вказані позивачем відповідні обставини не доведені.

Також, позивач вказує, що згідно договору дарування від 31.08.2002 року отримав в дар від своєї матері - ОСОБА_6 , 37/300 частин житлового будинку. Однак, надані ним відомості з Реєстру прав власності свідчать про те, що станом на 19.12.2004 року ОСОБА_6 була власником 37/300 частин спірного житлового будинку. Про відчуження нею в подальшому цієї частки або про перехід права власності від неї в порядку спадкування позивач доказів не надає.

Крім цього, позивач просить виділити йому в натурі частину нерухомого майна об?єкту, право власності на який ніде і ні за ким не зареєстроване - квартира АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , немає, тому прость в позові відмовити.

У відзиві по позові ОСОБА_2 вказує, що фактично ні вона ні інша відповідач не заперечували щодо існуючого порядку користування будинком. Ні вона ні відповідач ОСОБА_3 не порушували права позивача.

Крім того вказує, що позивач вказує про те, що вона є співвласником житлового будинку, оскільки володіє 38/100 частинами у праві власності на нього. Проте, згідно наданих позивачем відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, їй належить 63/200 частин на підставі договору дарування від 27.08.2007 року, що є меншим від 38/100 (76/200) частин. Тобто, розмір належної їй частки позивачем вказаний невірно, а вказані позивачем відповідні обставини не доведені. Також, позивач вказує, що згідно договору дарування від 31.08.2002 року отримав в дар від своєї матері - ОСОБА_6 , 37/300 частин житлового будинку. Однак, надані ним відомості з Реєстру прав власності свідчать про те, що станом на 19.12.2004 року ОСОБА_6 була власником 37/300 частин спірного житлового будинку. Про відчуження нею в подальшому цієї частки або про перехід права власності від неї в порядку спадкування позивач доказів не надає. Крім цього, позивач просить виділити йому в натурі частину нерухомого майна об?єкту, право власності на який ніде і ні за ким не зареєстроване - квартира АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, вважаю, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , немає, тому просить в позові відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кушніренко А.В., у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з наведених підстав. Представник вказав, що фактично інші учасники справи не заперечують щодо переліку приміщень яким користується позивач, а з огляду на наявні правовстановлюючі документи виділ належної позивачу частки на будинок та квартиру можливий лише у судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 , та її представник адвокат Ленський І.О.у судовому засіданні заперечили щодо позову обґрунтувавши викладеними у відзиві доводами. Вказав, що у справі не проведена будівельно-технічна експертиза без висновків якої неможливо стверджувати ,що та частина будинку якою користується позивач відповідає належній йому частці. Крім того вказує, що учасниками справи є не всі співвласники будинку. Позивач вказав невірний розмір належної частки відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася про дату часу та місце розгляду повідомлена належним чином. У відзиві заперечує щодо задоволення позову. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі (а.с. 78).

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 13 листопада 1995 року Представництвом фонду державного майна України у Коростишівському районі Житомирської області квартира АДРЕСА_4 , передано у спільну власність батькам позивача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та позивачу ОСОБА_1 .

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 слідує, що її площа становить 66,70 кв.м. та складається з 4 кімнат на першому поверсі будинку.

Відповідно до договору дарування від 31.08.2002 року мати позивача ОСОБА_6 подарувала позивачу ОСОБА_1 37/300 частин житлового будинку по АДРЕСА_5 .

У свідоцтві про право на спадщину вбачається, що спадкове майно після смерті ОСОБА_7 (батька позивача) складається з 37/300 частин житлового будинку, що за адресою по АДРЕСА_1 .

При цьому і у договорі дарування у свідоцтві про право на спадщину вказується про те, що майно належить спадкодавцю ОСОБА_7 та дарувальнику ОСОБА_6 , тобто матері і батьку позивачу на підставі свідоцтва про № НОМЕР_1 про право власності на житло виданого Представництвом фонду державного майна України у Коростишівському районі від 13.11.1995 року, яким надано у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та позивачу ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2024 року право власності на квартиру АДРЕСА_4 не зареєстровано за жодною особою.

Разом із ти відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2024 року слідує, що житловий будинок, загальною площею 168,2 кв.м. що за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності 4 співвласникам.

Частка позивача ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , 13.11.1995 року та свідоцтво про право на спадщину №1-2491 від 19.09.2002 року і його частка становить 74/300.

Частка відповідача ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі продажу від 27.09.2005 року №1-1921 становить 25/100.

Частка ОСОБА_6 (мати позивача) на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 13.11.1995 року становить 37/300.

Частка відповідача ОСОБА_2 відповідно до договору дарування №1-2591 від.27.098.2007 року становить 63/200.

Частка ОСОБА_8 відповідно до рішення Коростишівського районного суду від 02.11.1990 року становить 13/200 частин.

У подальшому вказані правовстановлюючі документи стали підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на майно

У технічному паспорті від 13.11.2023 року будинку садибного типу літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 , наявна експлікація відповідно до якої вбачається наступна конфігурація: Будинок поділено на три умовні частини з окремими приміщеннями:

Під приміщеннями № 1 (загальна площа 47,4 кв.м.): веранда 5,1 кв.м. ,комора 2,1 кв.м. прихожа 5,4 кв.м., кухня 8,4 кв.м. санвузол 2,6 кв.м. житлова кімната 15,6 кв.м. житлова кімната 8,2 кв.м.. Житлова площа 23,8 кв.м..

Під приміщеннями № 2 (загальна площа 51,0 кв.м.):веранда 4,2 кв.м., ванна 2,0 кв.м., коридор 3,7 кв.м., пральня 1,8 кв.м. кухня 6,6 кв.м. вітальня 13,2 кв.м. житлова кімната 8,4 кв.м. житлова кімната 11,1 кв.м. Житлова площа 32,7 кв.м..

Під приміщеннями № 3 (загальна площа 70,0 кв.м.): коридор 4,7 кв.м. кухня 14,4 кв.м. санвузол 10,4 кв.м. коридор 6,6 кв.м. прихожа 11,1 кв.м. житлова кімната 13,8 кв.м. житлова кімната 9,0 кв.м. Житлова площа 22,8 кв.м..

Усього по житловому будинку літ. «А»: Загальна площа 168,4 кв.м. Житлова площа 79,3 кв.м. Площа підсобних приміщень 89,1 кв.м.

Відповідно до довідки № 891 від 20.11.2023 року, виданої Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, від 20.11.2023 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , згідно наявних даних з інвентаризаційної справи № 350 станом на 31.12.2012 року зареєстровано право власності на:

-37/300 ід.ч. житлового будинку за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Коростишівською державною нотаріальною конторою 19.09.2002 року, реєстр № 12491.

-37/300 ід.ч. житлового будинку (квартира АДРЕСА_3 ) за ОСОБА_1 на підставі жоговору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Самойленком А.Г. 31.08.2002 року, реєстр № 965.

-1/3 ід.ч. квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № 1246 на право власності на житло, виданого Представництвом фонду державного майна України у Коростишівському районі Житомирської області від 13.11.1995 року.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності

Відповідно до ч. 1, 2 ст 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином кожен із співвласників має право на поділ майна в натурі з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статей 364, 370 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не лише порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню необхідно розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Такі висновки містить постанова Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року, провадження № 6-1443цс16.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом досліджено матеріали інвентаризаційної справи №350 (ас. 101), щодо спірного об`єкту нерухомості з якої вбачається Довідка від 21.07.1997 року, що першочергове право спільної власності на будинок що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином: за ОСОБА_9 1/4 ідеальна частина, за ОСОБА_10 1/4 ідеальна частина за МТС (Коростишівський) 1/2 частина.

У подальшому вказаний будинок належить на праві спільної часткової власності наступним особам: ОСОБА_11 63/200 частини, яка успадкувала цю частку від ОСОБА_10 , ОСОБА_9 13/200 частин, ОСОБА_12 25/100 (50/200) частини, а ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 37/100 (74/200) частину будинку.

Так відповідно до витягу з державного реєстру правочинів від 27.08.2007 року (а.с 241) ОСОБА_11 на підставі договору дарування від 27.08.2007 року, реєстраційний № 1-2591 подарувала 63/200 частини будинку ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі.

При цьому як вбачається з наявних у інвентаризаційній справі довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 27.02.2017 року №77 (ас. 234) та інформації з Державного реєстру речових прав на майно за ОСОБА_11 не зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6 , а за позивачем не зареєстровано право власності за квартирою АДРЕСА_2 . Водночас вцілому спірний будинок належить на праві власності чотирьом співвласникам.

Позивач же просить виділити йому, як і частину 74/300 частину будинку, так і 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 , право власності за якою не зареєстровано за позивачем. За наведених обставин без проведення будівельно-технічної експертизи неможливого визначити фактичний розмір часток сторін у будинку, враховуючи актуальні площі приміщень якими користуються, як відповідачі, так і позивач.

Тобто без проведення експертизи неможливо встановити збільшилися чи зменшилася частка сторін, і який у такому випадку буде розмір компенсацій співвласникам частка яких зменшилася. Крім того згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на майно, ще одним співвласником вказаний ОСОБА_9 , частка якого відповідно до рішення Коростишівського районного суду від 02.10.1990 року становить 13/200(.а.с 187), і спадкоємці якого у разі їх наявності повинні бути залучені до участі у справі, оскільки її вирішення впливатиме на їх інтереси.

При цьому суд враховує, що між учасниками справи як співвласниками будинку, наявний відповідний порядок користування даним будинком та відповідно його частинами. Однак з огляду на заперечення інших учасників та відсутність відомостей про спадкоємців ОСОБА_9 частка якого 13/200, та без проведення будівельно-технічної експертизи, суд позбавлений можливості встановити, що частина будинку, якою користується позивач, тобто вказані ним приміщення, відповідають належній йому частці, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 358, 367 ЦК України, керуючись ст. 4,10,12,13, 76-89, 141, 258,259, 263,264,265-268, 354 ЦПК України,суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності,а саме житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_7

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Повне судове рішення складено 06.06.2025 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО