Справа №402/930/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" червня 2025 р. м.Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Бондаренка А.А.,

секретар судового засідання Хименко О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного підприємства «АТП Ульяновське» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,

встановив:

У жовтня 2024 року Приватне підприємство «АТП Ульяновське» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

В обґрунтування позову Приватне підприємство «АТП Ульяновське» вказало, що рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2017 року задоволено його позов до ОСОБА_1 . Рішенням постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 199484, 47 грн. матеріальної шкоди, 1570, 84 грн. витрат на правову допомогу, 770,34 грн. витрат на судову експертизу, 20182, 57 грн. виконавчого збору та 264, 25 грн. витрат на проведення виконавчих дій в порядку регресу, 4047, 04 грн. судових витрат. Вказане рішення набрало законної сили 18.07.2021 року, однак дотепер відповідачем не виконане. Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2022 року, зміненим постановою Кропивницького апеляційного суду від 6 грудня 2022 року, задоволено позов Приватного підприємства «АТП Ульяновське» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.11.2018 року по 22.11.2021 року. Також рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 31 травня 2023 року, задоволено позов позивача та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Ульяновське АТП» 69 716 грн. 67 коп., у тому числі інфляційних втрат у сумі 61 755 грн. 70 коп. та 3% річних у сумі 7 691 грн. 06 коп. Позивач зазначає, що на даний час вищевказані рішення суду відповідачем не виконано. У зв`язку з невиконанням судових рішень, позивач просить суд стягнути з відповідача 31501 грн.76 коп., у тому числі інфляційних втрат 21047 грн. 70 коп. та 3% річних 10454 грн. 06 коп. за період з 26.01.2023p. по 01.10.2024р.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2025 року відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позову. На заперечення проти позову навів такі доводи:

Вказав, що присуджена рішенням суду грошова сума не є грошовими зобов`язаннями, в яких грошові знаки використовуються не як засіб погашення грошового боргу, а є відповідальністю, особи за спричинену шкоду, тому вважає, що до зазначених відносин положення ст. 625 ЦК не застосовуються. Посилаючись на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13 вказує, що нарахування відсотків на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності, тому дія ч. 2 cт. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини. Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, зазначає, що з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства.

Також відповідач вказав, що в своїй позовній заяві позивач посилається на частину пepшу статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майво, викопати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) aбo утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вище вказаної норми, позивач вважає себе кредитором. Відповідно до пункту 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім того зазначив, що позивач, маючи статус стягувача, не реалізував своїх прав на звернення у встановлені законом строки до примусового виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості, тим самим втратив своє право вимоги на примусове виконання відповідачем своїх зобов`язань за рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду). Враховуючи, що ухвалами Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2021 року та Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2023 року по цивільній справі №402/891/16-ц, які набрали законної сили, та якими відмовлено позивачеві у видачі дубліката виконавчого документа та поновленні строку для пред`явлення його до виконання, тобто вимоги позивача, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку, а тому між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого безпідставно позивачем застосовано положення статті 625 ЦК України. Тому зобов`язання відповідача є задавненим, в зв`язку з чим набуло характеру натурального зобов`язання. Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому заперечив проти наведених доводів відповідача, зазначивши таке:

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входить до складу грoшoвoгo зобов`язання i вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення гpoшoвoгo зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Посилаючись на положення статей 526, 599, 611, 625 ЦК повідомляє, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Вказує, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат i 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення гpoшoвoгo зобов`язання до моменту його усунення. Зазначає також, що у спірних відносинах, основна вимога, а саме стягнення відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, відбулося на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2017p., яке набрало законної чинності 18.07.2017р. та не було оскаржене з боку відповідача. А тому стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 26.01.2023p. по 01.10.2024 рр. внаслідок саме невиконання рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2017р. не є задавненою вимогою, а тому підлягає задоволенню.

З наданих сторонами письмових доказів, суд встановив такі фактичні обставини справи та визначив такий зміст спірних правовідносин:

З копії рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2007 року судом встановлено, що рішенням задоволений позов Приватного підприємства «АТП Ульяновське» до ОСОБА_1 . Рішенням постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 199484, 47 грн. матеріальної шкоди, 1570, 84 грн. витрат на правову допомогу, 770, 34 грн. витрат на судову експертизу, 20182, 57 грн. виконавчого збору та 264, 25 грн. витрат на проведення виконавчих дій в порядку регресу, 4047,04 грн. судових витрат. Вказане рішення набрало законної сили.

Як встановлено з копії заочного рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2021 року, задоволено позов Приватного підприємства «АТП Ульяновське» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних з 19.07.2017 року по 19.11.2021 року 312 тис. 547 грн. 24 коп. інфляційних втрат та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 29 тис. 483 грн. 52 коп., що разом становить 342030 грн. 76 коп.

З копії постанови Кропивницького апеляційного суду від 6 грудня 2022 року встановлено, що нею змінено рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Ульяновське АТП» інфляційних втрат, трьох відсотків річних та в частині судового збору. Зменшено період стягнення та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Ульяновське АТП» інфляційні втрати за період з 22.11.2018 року по 22.11.2021 року в сумі 46232 грн. 80 коп. та три відсотки річних в сумі 20 368 грн.76коп., всього 66601 грн. 56 коп.

Як вбачається з копії рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2023 року, задоволено позов позивача та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Ульяновське АТП» 69 716 грн. 67 коп., у тому числі інфляційних втрат у сумі 61 755 грн. 70 коп. та 3% річних у сумі 7 691 грн. 06 коп.

Як свідчить копія постанови Кропивницького апеляційного суду від 31 травня 2023 року рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2023 року залишеним без змін.

Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційні втрати за період з 26.01.2023 p. по 01.10.2024р. становлять 21047 грн. 70 коп., а 3% річних за вказаний період становлять 10454 грн. 06 коп.

До встановлених судом обставин суд застосовує такі норми права:

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором абозаконом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання виникають і із завдання шкоди.

Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач довів своє право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних від суми простроченої заборгованості.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача наведених у відзові з таких причин:

На заперечення проти позову відповідач зазначив, що між позивачем та відповідачем виникли не грошові зобов`язання, а деліктні, а тому положення ч. 2 ст. 625 ЦК України про виконання грошового зобов`язання не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Вважає, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

При оцінці цього заперечення проти позову суд виходить з того, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав) не звільняє його від відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у Постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Аналогічні за змістом висновки зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), обставини справи якої схожі із обставинами справи, яка переглядається, щодо виникнення між сторонами на підставі судового рішення грошового зобов`язання у зв`язку зі стягненням грошових коштів на відшкодування шкоди, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Заперечення відповідача проти позову з посиланням на положення пункту 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України до відносин є безпідставними, оскільки відносини між сторонами не є відносинами між банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) та кридиторонм і вимоги позивача ґрунтуються не на відносинах кредитування (позики).

Заперечення проти позову на тій підставі, що вимоги позивача, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку, а тому між сторонами виникло натуральне зобов`язання, яке є задавненим, до якого безпідставно позивачем застосовано положення статті 625 ЦК України є безпідставними з таких причин:

Позовні вимоги грунтуються на підставі рішення суду, яке набрало законної чинності та не було оскаржене з боку відповідача. А тому стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок саме невиконання рішення суду не є задавненою вимогою і підлягає задоволенню.

Надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та трьох відсотків річних є обґрунтованими, що підтверджується розрахунком, який містить в матеріалах справи:

Сукупний індекс інфляції розрахований за формулою: Пс=(П1/100) х (П2/100) х (ПZ/100), де П1 індекс інфляції за перший місяць прострочення; П2 індекс інфляції за другий місяць прострочення; ПZ індекс інфляції за останній місяць прострочення. Індекс інфляції за період з 26.01.2023p. по 01.10.2024: (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) = 1.093Період Сума заборгованості(вид заборгованості) Індекс інфляції за поточний період Інфляційні витрати Компенсація втрати частини грошових доходів з 26.01.2023p. по 01.10.2024р. 199 484,47 1,093 (199484,47х1,093) -199484,47 = 18552,06 18552,06з 26.01.2023p. по 01.10.2024р. 1570,84 1,093 (1570,84х1,093)- 1570,84 = 146,08 146,08 з 26.01.2023p. по 01.10.2024р. 770,34 1,093 (770,34х1,093)- 770,34 = 71,64 71,64 з 26.01.2023p. по 01.10.2024р. 20182,57 1,093 (20182,57х1,093)- 20182,57 = 1876,98 1876,98з 26.01.2023p. по 01.10.2024р. 264,25 1,093 (264,25х1,093)- 264,25 = 24,57 24,57 з 26.01.2023p. по 01.10.2024р. 4047,04 1,093 (4047,04х1,093)- 4047,04 = 376,37 376,37 а всього 21047,70.

Розрахунок 3% річних Розрахунок 3% річних виконується за формулою: С х 3 х Д/365/100, де С сума заборгованості; Д кількість днів прострочення. Кількість днів прострочення за період з 26.01.2023p. по 01.10.2024 становила 562 днів Кількість днів прострочення Сума заборгованості(вид заборгованості) Розрахунок 3% річних Компенсація втрати частини грошових доходів562 199 484,47 199484,47х3х562/365/100=9214,5 4 9214,54562 1570,84 1570,84х3х562/365/100=72,55 72,55 562 770,34 770,34 х3х562/365/100=35,58 35,58 562 20182,57 20182,57х3х562/365/100=932,26 932,26 562 264,25 264,25х3х562/365/100=12,20 12,20 562 4047,04 4047,04х3х562/365/100=186,93 186,93 Всього 10454,06 Всього сума інфляційних витрат та 3% річних за період з 26.01.2023p. по 01.10.2024р. становить 31501 грн. 76 коп.

З огляду на вищевикладене, суд виснує про необхідність задоволення позовних вимог Приватного підприємства "АТП Ульяновське" про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку з задоволенням позову, відповідно до положень ч.1, п.2) ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн.00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "АТП Ульяновське" 31501 (тридцять одну тисячу п`ятсот одну) грн. 76 коп., у тому числі інфляційних втрат у сумі 21047 (двадцять одну тисячу сорок сім) грн. 70 коп. та 3% річних у сумі 10454 десять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) грн. 06 коп. за період з 26.01.2023p. по 01.10.2024р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "АТП Ульяновське" судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.40 коп.

Повний текст рішення виготовлений 24.06.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: Приватне підприємство «АТП Ульяновське»;

місцезнаходження: 26400, Кіровоградська область, Голованівський район, м.Благовіщенське, вул. Гагаріна, 49;

Код ;

Відповідач: ОСОБА_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: А. А. Бондаренко