РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

представника відповідача - Грицик Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що 07.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №75356426, відповідно до якого відповідачеві надано позику в розмірі 14000 грн. 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №75356426 від 07.08.2021 року в загальному розмірі 36667,40грн., з яких: 14000,00грн. сума заборгованості за основним боргом, 22667,40 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 18.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір №14610-11/2021, відповідно до якого відповідачеві надано кредит в розмірі 2900 грн. 21.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21092022, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №14610-11/2021 від 21.09.2022 року в загальному розмірі 7830,00грн., з яких: 2900,00грн. сума заборгованості за основним боргом; 4930,00грн. сума заборгованості за відсотками.

До теперішнього часу відповідач належним чином свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами не виконав, загальна заборгованість за обома договорами становить 44 497, 40 грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.08.2024 вказаний позов було задоволено повністю.

Ухвалою суду від 30.04.2025 за заявою відповідача заочне рішення суду від 22.08.2024 скасовано, справа призначена до нового судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.05.2025 справа передана на розгляд судді Мурашовій Н.А. в порядку ст.35 ЦПК України у зв`язку із припиненням відрядження та відрахуванням зі штату суду судді Мальованого В.О.

19.05.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грицик Д.С. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що він з 29.11.2023 року проходить військову службу за мобілізацією в Збройних Силах України, є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 Національної Гвардії України, що підтверджується довідкою № 245 від 15.01.2025 року. Крім того, він є особою, яка приймала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що підтверджується довідкою №1591 від 01.04.2025. У зв`язку з цим до нього підлягають застосуванню правила ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Однак, позивачем в порушення вказаних положень безпідставно нараховано йому відсотки за договором позики від 07.08.2021 в розмірі 22 667,40грн та за кредитним договором від 18.11.2021 в розмірі 4 930,00грн. Підстав для стягнення з нього вказаних сум немає. Також зазначив, що згідно безтермінового посвідчення серія НОМЕР_2 від 27.06.2024 року він є учасником бойових дій, а тому відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях справи, пов`язаної з порушенням його прав.

21.05.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому позивач позовні вимоги підтримав повністю, доводи відповідача вважає безпідставними. Зокрема, зазначив, що ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачені пільги військовослужбовцями під час дії особливого періоду. Для отримання таких пільг військовослужбовець повинен надати кредитору документи, визначені листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до первісних кредиторів з відповідною заявою та надавав відповідні документи. Крім того, заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, нараховувалася первісним кредитором на законних підставах станом на дату відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», останній не здійснював жодних додаткових нарахувань та вживає дії щодо врегулювання заборгованості виключно у розмірі отриманих прав вимоги. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. В той же час, позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитними договорами, які були передані йому первісними кредиторами в рамках укладеного договору факторингу. Крім того, у зв`язку з розглядом вказаної справи станом на 21.05.2025 позивачем отримано від первісного кредитора додаткові докази - розрахунок заборгованості за кредитним договором №14610-11/2021, який він просить долучити до матеріалів справи. Взагалі надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості, а позовні вимоги - законними та обґрунтованими. Просить позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Грицик Д.С. в судовому засіданні зазначив, що підтримує заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, відповідач не заперечує проти того, що зазначені кредитні договори ним укладались, кредитні кошти отримувались, але до теперішнього часу не повернуті, визначені договорами проценти не сплачені. Разом з тим, відповідач з листопада 2023 проходить військову службу за мобілізацією, тому в силу положень ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від нарахування процентів за користування кредитом за весь період і вони не підлягають стягненню з нього. Також відповідач як учасник бойових дій звільняється від сплати судового збору у цій справі на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі Закон №675).

Відповідно до ст.3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1).

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.5).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7).

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч.8).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12).

Ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд встановив, що 07.08.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75356426, відповідно до якого останній отримав в позику грошові кошти в сумі 14000,00грн., на строк 30 днів - до 06.09.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99% в день (стандартна), 1,00% в день (знижена відповідно до умов Програми лояльності), 2,7% в день (за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину)).

Кредит надається шляхом його перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу - № НОМЕР_3 .

Вказаний кредитний договір є договором приєднання, невід`ємною частиною якого є Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики у кінці строку позики), а також Офіційні правила програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «MYCREDIT»), які розміщені на сайті Товариства https://mycredit.ua, та укладений за допомогою ІТС Товариства з підписанням позичальником/відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором -ng3Bt8Udgv.

Відповідно до договору факторингу №14/06/21, укладеного 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», з додатками додатковою угодою №12 від 27.10.2023, актом від 27.10.2023 прийому-передачі реєстру боржників №11 від 27.10.2023, витягом з реєстру боржників №11 від 27.10.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №75356426 від 07.08.2021 на загальну суму 36667,40грн.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за вищевказаним договором позики станом на 31.03.2024 становить 36667,40,00грн. та складається із заборгованості за позикою 14000,00грн., заборгованості за процентами 22667,40грн.

Крім того, 18.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №14610-11/2021, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 2900,00грн., строком на 30 днів - до 17.12.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,50% на добу.

Кредит надається клієнту в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1).

Вказаний кредитний договір є договором приєднання, невід`ємною частиною якого є Правила надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства https://www.zecredit.com.ua, та укладений в ІТС Товариства з підписанням позичальником/відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором -W0594.

Згідно з додатковою угодою №3 від 18.12.2021 до договору про надання фінансового кредиту №14610-11/2021 від 18.11.2021 сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 24.12.2021. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочки призупиняються, сума заборгованості становить 3407,50грн., з яких сума кредиту 2900,00грн., сума процентів за користування ним 507,50грн.

Вказана додаткова угода укладена в електронній формі та підписана позичальником/відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором -W1338.

Відповідно до договору факторингу №21092022, укладеного 21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», з додатками актом від 21.09.2022 прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників від 21.09.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №14610-11/2021 від 18.11.2021 на загальну суму 7830,00грн.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором станом на 31.03.2024 становить 7830,00грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту 2900,00грн., заборгованості за процентами 4930,00грн.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.

При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.

Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ОСОБА_1 , діючи вільно, на власний розсуд, уклав з ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75356426 від 07.08.2021 на суму 14000,00грн. та з ТОВ «ФК «Інвеструм» договір про надання фінансового кредиту №14610-11/2021 від 18.11.2021 на суму 2900,00грн, зобов`язавшись повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними в порядку та строки, визначені вказаними договорами.

При цьому, за змістом наданих суду кредитних договорів, які визнаються судом належними та допустимими доказами у цій справі, вони були укладені за допомогою ІТС Товариств-кредиторів, оформлені письмовими документами і підписані сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб (позичальником/відповідачкою електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором), що узгоджується з положеннями ст.207,1055 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Правомірність зазначених кредитних договорів як правочину сторонами не оспорювалась, тому вони є чинними і обов`язковими для виконання.

За змістом кредитних договорів надання кредиту позичальнику/відповідачу ОСОБА_1 передбачалось шляхом безготівкового переказу кредитних коштів на зазначені ним реквізити платіжної картки - № НОМЕР_3 .

Товариства - первісні кредитори перерахували кредитні кошти на банківську картку відповідача ОСОБА_1 , однак останній порушив свої зобов`язання за кредитними договорами, отримані кредити не повернув, проценти за користування ними не сплатив.

При цьому, суд враховує, щовідповідач ОСОБА_1 та його представник під час судового розгляду не оспорювали факту звернення відповідача за отриманням кредиту, укладання/підписання кредитних договорів, отримання кредитних коштів та користування ними, а також факту їх неповернення та сплати процентів за користування кредитом у визначений в договорах строк та порядку, порушення ним своїх зобов`язань та виникнення заборгованості.

На даний час право вимагати стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами належить позивачу на підставі договорів факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та №21092022 від 21.09.2022 з додатками, копії яких додані до позовної заяви і є належними та допустимими доказами у цій справі. Крім того, цієї обставини відповідач та його представник також не заперечували.

Заперечуючи проти позову, відповідач та його представник посилаються на положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як на підставу звільнення відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами за весь час.

Так, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє до цього часу.

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 НГУ №245 від 15.01.2025, копією військового квитка відповідач ОСОБА_1 28.11.2023 призваний на військову службу під час мобілізації в період запровадження воєнного стану і з 29.11.2023 по теперішній час проходить військову службу у вказаній військовій частині.

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 НГУ №1591 від 01.04.2025 відповідач ОСОБА_1 в у період з 30.11.2023 по 23.02.2024, з 12.04.2024 по 04.05.2024, з 07.06.2024 по 27.06.2024, з 01.07.2024 по 15.07.2024, з 27.08.2024 по 17.11.2024, з 10.11.2024 по 28.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в с.Вербове Пологівського р-ну Запорізької області та в с. Гродівка Покровського р-ну Донецької області.

В даному випадку відповідач ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, з 28.11.2023 і саме з цього часу на нього розповсюджуються пільги, визначені вищевказаним Законом. В той же час, судом встановлено, що в період з 28.11.2023 по теперішній час будь-які проценти, штрафні санкції за вказаними кредитними договорами кредитором/позивачем не нараховувались. Розмір заборгованості за кредитними договорами, стягнення якої вимагає позивач, фактично визначений на момент отримання ним право вимоги згідно з договорами факторингу, тобто на 27.10.2023 та на 21.09.2022. У зв`язку з цим суд відхиляє доводи сторони відповідача про безпідставність нарахування йому процентів за користування кредитними коштами за обома кредитними договорами.

В той же час, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, в силу приписів ст.631,1048 ЦК України сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки, зокрема, щодо нарахування та сплати процентів за користування позикою, лише протягом строку дії такого договору. Після спливу цього строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. У зв`язку з неповерненням позичальником грошових коштів в межах визначеного в договорі строку кредитування права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі 444/9519/12 та підтверджений усталеною судовою практикою.

Як вже зазначалось, за умовами договору позики №75356426 від 07.08.2021, відповідно до якого останній отримав в позику грошові кошти в сумі 14000,00грн., сторонами було погоджено, що отримані кредитні кошти відповідач ОСОБА_1 повинен був повернути у строк до 06.09.2021, сплативши проценти за користування кредитом за цей період в сумі 4179,00грн.

За договором про надання фінансового кредиту №14610-11/2021 від 18.11.2021 отримані кредитні кошти в сумі 2900,00грн відповідач ОСОБА_1 повинен був повернути первісно у строк до 17.11.2021, який за взаємною угодою сторін було продовжено до 24.12.2021, сплативши проценти за користування кредитом за цей період в сумі 507,50грн.

Таким чином, право кредитора нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені вказаними кредитними договорами проценти припинились з наступного дня, зазначеного в них строку кредитування (строку повернення кредиту).

В цій справі позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості:

-за договором позики №75356426 від 07.08.2021 в загальному розмірі 36667,40грн., з яких: 14000,00грн. сума заборгованості за основним боргом, 22667,40 грн. сума заборгованості за відсотками.

-за договором про надання фінансового кредиту №14610-11/2021 від 18.11.2021 7830,00грн., з яких: 2900,00грн. сума заборгованості за основним боргом; 4930,00грн. сума заборгованості за відсотками.

На підтвердження розміру заборгованості за вказаними кредитними договорами позивачем надані суду розрахунки заборгованостістаном на 31.03.2024. Визначений позивачем розмір заборгованості існував і на момент передачі позивачу первісними кредиторами прав вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Однак, надані позивачем розрахунки заборгованостіпо своїй суті є аналітичними документами, складеними представником позивача в односторонньому порядку для звернення до суду з цим позовом, у зв`язку з чим суд вважає їх неналежними та недопустимими доказами.

Додатково наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №14610-11/2021 від 18.11.2021 суд також вважає недопустимим доказом, оскільки він взагалі не містить інформацію про уповноважену особу, яка якого склала, її підпис та засвідчення.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення заборгованості, у вищевказаному розмірі, зокрема, детального розрахунку заборгованості за процентами в заявленому розмірі у відповідності до умов укладених кредитних договорів, позивач суду не подав, у зв`язку з чим заявлена до стягнення сума заборгованості є недоведеною.

Разом з тим, виходячи із конкретних умов, визначених кредитними договорами, суми кредиту, строку його повернення, розміру процентів за користування кредитом в межах визначеного строку, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 факт укладання цих договорів на вказаних умовах, виникнення заборгованості не оспорювався, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають неповернуті суми кредиту та несплачені проценти за користування ним в межах визначеного договорами строку, а саме,

-за договором позики №75356426 від 07.08.2021 заборгованість за тілом кредиту - 14000,00грн , заборгованість за процентами -4179,00грн., усього 18179,00грн,

-за договором про надання фінансового кредиту №14610-11/2021 від 18.11.2021 заборгованість за тілом кредиту - 2900,00грн, заборгованість за процентами 507,50грн., усього 3407,50грн.,

Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 21586,50грн. (18179,00грн+3407,50грн).

На підставі вищевикладеного, позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід задовольнити частково.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 21586,50грн.., що становить 48,50% від первісно заявлених вимог на суму 44497,40грн. (21586,50грнх 100% / 44497,40грн), судовий збір в сумі 1468,58грн. (3028,00грн х 48,50% /100%).

Доводи відповідача та його представника про те, що відповідач ОСОБА_1 як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає безпідставними та відхиляє.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст.12 цього Закону.

Ст.22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.12,22 Закону №3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п.13 ч.1 ст.5 Закону №3674-VI викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі №9901/311/19, від 12.02.2020 року у справі №545/1149/17.

В постанові від 11.09.2024 року у справі №567/79/23 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цієї правової позиції.

Відповідач ОСОБА_1 дійсно має статус учасника бойових дій, однак в даній справі предметом позову є стягнення заборгованості з нього як боржника за кредитними договорами. Цей позов безпосередньо не пов`язаний із питаннями соціального захисту відповідача як учасника бойових дій і відповідно підстав для звільнення останнього від сплати судового збору немає.

Керуючись ст.3,6,11,15,16,525,526,530,610-612,625-631,638,640,1048-1050,1054,1055,1056-1 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місце знаходження: м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, заборгованість за договором позики №75356426 від 07.08.2021 року в загальному розмірі 18 179,00грн., заборгованість за кредитним договором №14610-11/2021 від 18.11.2021 року в загальному розмірі 3407,50грн., усього 21 586,50грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість гривень 50 копійок).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місце знаходження: м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1468,58грн (одна тисяча чотириста шістдесят вісім гривень 58 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.06.2025.

Суддя Н.А.Мурашова

23.06.2025