Справа № 185/4922/25
Провадження № 2/185/4806/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєверодонецького району Луганської області про визнання права власності

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєверодонецького району Луганської області про визнання права власності у якому проситьсуд визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 49,50 кв.м, житлову 27,70 кв. м.

Позивач просив суд розглядати справу без його участі у судовому засіданні.

Відповідач звернувся до суду з відзивом на позов у якому просив суд задовольнити позовні вимоги, слухати справу без його участі в судовому засіданні.

Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі у зв`язку із наступним.

В судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 49,50 м2, житлова площа 27,70 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування квартири, посвідченого 02 липня 2002 року приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Нецвітай О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2232. Згідно з Реєстраційним написом в зазначеному договорі, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за позивачем в Рубіжанському бюро технічної інвентаризації, про що 18.10.2002 року було здійснено запис в реєстрову книгу за № 306. Відповідно до розпорядження начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 31.01.2024 №21, проспект Московський було перейменовано на АДРЕСА_3 . Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , двокімнатна квартира АДРЕСА_4 знаходиться на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку, має загальну площу 49,50 кв.м, житлову 27,70 кв. м. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивач була вимушена покинути місце свого постійного проживання в м. Рубіжне Луганської області та переміститись до Волинської області. Зазначене підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача від 09.04.2022 року № 764-. Наразі вся територія Рубіжанської міської територіальної громади є тимчасово окупованою російською федерацією. (Наказ Міністерства розвитку громад і територій України від 28.02.2025 № 379 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»).

Згідно інформаційної довідки № 419062132, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 . 05 вересня 2024 року, позивач звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру. Однак, 21.10.2024 р. отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 75643098 мотивоване тим, що - Після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме : не було отримано документи із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації» (п.3 ст.3). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону). Заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування) ( ч.1 ст.20 Закону). Крім цього, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії ( п.3.ч.3 ст.10 Закону).

У зв`язку з неотриманням державним реєстратором відомостей з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно об`єкта нерухомого майна позивача, остання не може здійснити державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з п.1.1 Глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. У разі посвідчення правочинів щодо відчуження та застави нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, не подаються.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що для посвідчення правочинів щодо відчуження нерухомого майна необхідно подавати документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, окрім випадків коли право власності на таке майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Інформація про зареєстроване право власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Наразі провести реєстрацію права власності на квартиру не вбачається за можливе, адже відсутня можливість отримання інформації від БТІ щодо квартири, яка знаходиться на окупованій території. Враховуючи, що на сьогоднішній день за відсутності відповідних підтверджень зареєстрованого права власності відповідним БТІ позивач позбавлена можливості, як зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, так здійснити інші дії, стосовно майна, що їй належить, остання вимушена звернутись до суду з даним позовом.

За таких обставин позов слід задовольнити. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєверодонецького району Луганської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 49,50 кв.м, житлову 27,70 кв. м.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін