Ухвала

Іменем України

04 червня 2025 року

м. Київ

справа № 336/89/25

провадження № 61-6233ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 09 січня 2025 року позовну заяву залишив без руху у зв`язку із невідповідністю позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 27 січня 2025 року позовну заяву повернув позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не усунув у встановлений строк вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, що унеможливлює прийняття судом та розгляд відповідного позову, у зв`язку із чим позовна заява підлягає визнанню її неподаною та поверненню позивачу.

Запорізький апеляційний суд постановою від 28 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року - без змін.

09 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити його позовну заяву до слідчого судді, у якого на даний час знаходиться на розгляді кримінальне провадження.

Заявник не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями в частині сплати судового збору, який він не сплатив при поданні позову до суду першої інстанції, а також зазначає, що він не повинен врегульовувати спір в досудовому порядку та вказувати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви. Крім того, не погоджується з висновками суддів стосовно коректності способу захисту його прав.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті провадження з таких підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Суди встановили, що ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000355.

Підстави та порядок подання цивільного позову у кримінальному провадженні врегульовано статтею 128 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Аналіз змісту указаної норми свідчить про те, що:

-правом пред`явити цивільний позов у кримінальному провадженні наділена особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, що кореспондується із визначенням поняття «потерпілий», яке викладено у частині першій статті 55 КПК України (потерпілим у кримінальному провадження може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди);

- такий цивільний позов пред`являється під час кримінального провадження до початку судового розгляду, тобто цивільний позов подається до органу досудового розслідування або до суду, в якому на розгляді перебуває кримінальне провадження;

- цивільний позов у кримінальному провадженні пред`являється до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальністю за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тобто обставини щодо статусу потерпілого у кримінальному провадженні для пред`явника цивільного позову (цивільного позивача), обставини щодо статусу підозрюваного та/або обвинуваченого у кримінальному провадженні для особи, до якої подано цивільний позов, а також визначення місця де перебуває на розгляді кримінальне провадження є визначальними для правильного рішення прийнятності цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленими до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадження розглядається судом за правилами, встановленими

цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Пунктами 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна

заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи)

захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177

цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановив такі недоліки позовної заяви: цивільний позов у кримінальному провадженні

подається до органу досудового розслідування або суду, в якого на розгляді перебуває кримінальне провадження, однак позивач не надав доказів на підтвердження того, що кримінальне провадження № 0000355 перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, що є

єдиною підставою для подання цього позову до указаного суду і його розгляду

цим судом; позивачем не зазначено чи прийнято процесуальне рішення органами досудового розслідування за результатами розгляду спірного кримінального

провадження щодо нього, чи має він статус потерпілого у кримінальному

провадженні, що є підставою для подання останнім відповідного цивільного

позову у кримінальному провадженні № 0000355.

17 січня 2025 року на виконання вимог ухвали від 09 січня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви разом із

позовною заявою, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2024 року, якою скаргу ОСОБА_1 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП

в Запорізькій області Шостак А. І. від 25 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000355 від 28 липня 2024 року за

ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України - задоволено. Скасовано постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області

Шостак А. І. від 25 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000355 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінального

правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України.

Матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000355 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінального

правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України,

повернуто сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в

Запорізькій області для продовження досудового розслідування.

Суди установили, що визначені ухвалою суду недоліки позовної заяви

ОСОБА_1 не усунуто, оскільки за встановлених судом обставин під час

вирішення питання про прийняття цивільного позову у кримінальному провадженні ОСОБА_1 не підтвердив свій статус потерпілого у відповідному кримінальному провадженні, статус підозрюваного та/або обвинуваченого у

кримінальному провадженні особи, яка визначена ним відповідачем у цьому

цивільному позові, а також того, що кримінальне провадження перебуває на

розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, що в сукупності є

необхідним для прийняття судом до провадження відповідного цивільного

позову.

Відповідно до вимог частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не

усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається

неподаною і повертається позивачеві.

Установивши, що ОСОБА_1 не усунуто недоліки позовної заяви у строк,

встановлений судом, суд першої інстанції, з висновками якого погодився

апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для

повернення позовної заяви позивачу.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів першої та

апеляційної інстанцій, на законність та обґрунтованість судових рішень не

впливають, зводяться до незгоди заявника з висновками судів.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судами норм

матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних

сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є

необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому

розгляду клопотання заявника про прийняття до розгляду заяви про зміну

позовних вимог відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України.

Також, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала

касаційну скаргу, вимог статей 389 та 392 ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: