Справа № 515/446/25
Провадження № 2/515/684/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 червня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк) в особі представника Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2025 року АТ «А-Банк через свого представника ОСОБА_2 звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на таке.

ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , будучи клієнтом Банку, уклав з Банком кредитний договір № А260СТ55, за умовами якого йому надано кредит у сумі 50 000,00 грн строком на 65 місяців, тобто до 28 березня 2026 року, зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. Кредитний договір складається з Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 26 березня 2025 року виникла заборгованість за кредитом, що становить 87 777,50 грн, з яких: 45 646,68 грн - заборгованість за кредитом, 42 130,82 грн - заборгованість по відсоткам, 0,00 грн комісія, 0,00 грн - пеня.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 777,50 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Представник позивача Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити в повному обсязі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення (а.с. 28).

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За правилами ч.1 ст.1049 та ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

Судом встановлено, що 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 заповнив бланк Анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», тим самим підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, які викладені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 9).

30 жовтня 2020 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами Заяви клієнта № А260СТ55, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 50 000,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , рахунок для внесення платежів НОМЕР_2 , строком на 60 місяців, тобто до 30 жовтня 2025 року, зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн (а.с. 10).

Відповідно до п. 9 Договору відповідач погодився, що ця Заява разом із Умовами та Правила обслуговування фізичних осіб АТ «А-Банк» при наданні банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту становить Кредитний договір.

Таким чином, ОСОБА_1 з викладеними у Заяві умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого ним проставлено електронний підпис за ідентифікатором НОМЕР_3 .

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Отже, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови банку. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20.

Тобто, сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, а підписання ОСОБА_1 . Заяви клієнта № А260СТ55 від 30 жовтня 2020 року підтверджує укладення між ним і Банком договору.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено копією меморіального ордеру №ТR.15615123.20959.69097 від 30 жовтня 2020 року та випискою по рахунку за період з 30 жовтня 2020 року до 25 березня 2025 року (а.с. 13-15).

Відповідач на погашення кредитних коштів проводив оплату, останній раз 01 лютого 2022 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 26 березня 2026 року у ОСОБА_1 перед Банком виникла заборгованість за кредитом, що становить 87 777,50 грн, з яких: 45 646,68 грн - заборгованість за кредитом, 42 130,82 грн - заборгованість по відсоткам, 0,00 грн комісія, 0,00 грн пеня (а.с. 11-12).

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує, та ним не надано доказів на спростування заявлених позовних вимог позивача, суд погоджується з наданим Банком розрахунком заборгованості.

Таким чином заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», , адреса місцезнаходження: вул. Батумська, буд.11, м. Дніпро, заборгованість за кредитним договором № А260СТ55 від 30 жовтня 2020 року станом на 26 березня 2025 року у розмірі 87 777,50 грн (вісімдесят сім тисяч сімсот сімдесят сім грн 50к.), з яких: 45 646,68 грн - заборгованість за кредитом; 42 130,82 грн - заборгованість по відсоткам, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 к.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 25.06.2025.

Суддя В.О. Луцюк