Справа № 296/5939/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шарнопільський В.Л. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом та з урахуванням зменшених позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 112431,47 грн., що складається з інфляційних збитків в розмірі 92237,22 грн. та 3% річних в розмірі 20194,52 грн, за період з 02.09.2021 року по 23.02.2022 рік, у зв`язку з невиконанням умов договору позики від 24.02.2021 року та рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22.02.2022 року у справі №296/7717/21.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 лютого 2021 року ОСОБА_2 дав ОСОБА_1 розписку про отримання в борг грошей в розмірі 40 тисяч доларів США під 5 відсотків місячних зі сплатою їх кожного місяця з 1 по 3 число. 24 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про повернення коштів та відсотків. Таким чином, ОСОБА_2 зобов`язаний був повернути суму коштів та відсотки протягом 30 днів з дати вимоги, тобто до 24.08.2021 року, однак з 24.08.2021 року ОСОБА_2 прострочив повернення суми позики та відсотків.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22.02.2022 року у справі №296/7717/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1404000,00 грн. за договором позики від 24.02.2021 року.

Представник позивача стверджує, що грошове зобов`язання зі сплати коштів виникло за період з 02.09.2021 року по 23.02.2022 рік.

За наведених підстав вважає, що є підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на встановлену в судовому рішенні суму заборгованості за вказаний період.

Ухвалою від 11.07.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 14.11.2024 року прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

21.04.2025 року від представника відповідача адвоката Левчук Т.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує щодо позовних вимог викладених в позовній заяві від 26.06.2024 року, а також заперечує щодо зменшених позовних вимог. Зазначає, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2022 року у справі № 296/7717/21 в частині задоволення позову про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 404 000,00 грн набрало законної сили 18 липня 2022 року. На підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2022 року у справі № 296/7717/21 видано виконавчий лист 10 серпня 2022 року № 296/7717/21 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 404 000,00 грн. Виконано рішення суду Корольовським ВДВС в червні 2024 року. ДВС продано майно з прилюдних торгів 13 червня 2024 року за 1 731 4509 гривень тобто ДВС в стислий термін продано майно і сплачено в червні 2024 року в повному обсязі борг ОСОБА_2 у розмірі 1 404 000,00 грн ОСОБА_1 . З огляду на той факт, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2022 року у справі № 296/7717/21 в частині задоволення позову про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 404 000,00 грн набрало законної сили 18 липня 2022 року, відсутні правові підстави, визначені нормами матеріального закону, для задоволення заявлених позовних вимог. Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за договором позики, належить врахувати момент, станом на який визначено суму належних до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, та положення норми п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, і застосувати їх до спірних правовідносин та, прийшовши до висновку, що перебіг строку невиконання рішення суду розпочинається з дати набрання законної сили рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2022 року у справі № 296/7717/21 з 18 липня 2022 року відмовити в стягненні трьох процентів річних від простроченої суми за період, за який теоретично підлягали б стягненню кошти: із 19 липня 2022 року по 19 червня 2024 року, на підставі норми п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України. А за період із 02 вересня 2021 року по 18 липня 2022 року вимоги про стягнення штрафних санкцій є завідомо безпідставними. Відтак, застосовуючи матеріальний закон, який підлягає застосуванню для врегулювання спірних правовідносин, що передбачено положеннями норми п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, у стягненні трьох процентів річних та інфляційних за період належіть відмовити за безпідставністю вимог у повному обсязі. А з огляду на зазначене й ту обставину, що у виконавчому провадженні по виконанню рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2022 року у справі № 296/7717/21, яке набрало законної сили 18 липня 2022 року, в період серпня 2022 року-червня 2024 року в повному обсязі виконано, то й застосовувати до ОСОБА_2 додаткову відповідальність стягувати компенсаційні наслідки прострочення виконання рішення суду підстави безумовно відсутні. Вбачаються підстави для висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за договором позики у справі № 296/5939/24 є завідомо такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до закону особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання (щодо строків його виконання), якщо це порушення сталося в період ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Торгово-промислова палата України (ТПП) повідомила про засвідчення факту настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 24 лютого 2022 року. Так, згідно з листа ТПП України від 28.08.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі статей 14 та 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» вiд 02.12.1997 № 671/97-BP, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи викладене, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс мажорних обставин (обставин непереборної сили). На підставі наведено просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.101-110).

Слід зазначити, що відзив на позовну заяву було подано після закриття підготовчого провадження у справі і клопотання про поновлення строку для подання такої заяви по справі представником позивача не заявлялося. Враховуючи пропуск процесуального строку, суд не бере такий відзив до уваги.

Позивач подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В заяві також вказав, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду у межах встановлено строку відповідно до ЦПК України (протягом 5 днів з моменту винесення рішення у справі) (а.с.128).

Представник відповідача адвокат Левчук Т.В. подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у відсутність відповідача та представника відповідача, відмовити в задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на ОСОБА_1 . В заяві також повідомила, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані письмові докази розміру судових витрат (а.с.129-130).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22.02.2022 року у справі №296/7717/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1404000,00 грн. за договором позики від 24.02.2021 року (а.с 10-14, 50-55).

Вказаним рішенням встановлено, що 24 лютого 2021 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку про отримання в борг грошей в розмірі 40 тисяч доларів США під 5 відсотків місячних зі сплатою їх кожного місяця з 1 по 3 число.

24 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про повернення 40000 доларів США та сплати 80000 відсотків протягом 30-ти календарних днів (а.с.17, 18).

Оскільки кошти у визначений позивачем строк не були повернуті, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. За наслідками розгляду позовної вимоги було ухвалене вказане вище рішення, яке набрало законної сили 18.07.2022 року за результатами апеляційного перегляду (а.с. 50-55).

На виконання рішення суду 10.08.2022 року було видано виконавчий лист у справі №296/7717/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1404000,00 грн. (а.с.62).

Постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Яворенко І.І. від 12.08.2022 року відкрито виконавче провадження №69625789 з примусового виконання виконавчого листа №296/7717/21 виданого 10.08.2022 Житомирським районним судом Житомирської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1404000,00 грн. (а.с.15-16).

Постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Товкача Р.В. від 29.08.2024 року закінчено виконавче провадження №69625789 у зв`язку з тим, що рішення виконано фактично в повному обсязі (а.с.63-64).

Згідно із розрахунком позивача сума 3% річних від суми 1404000,00, за період з 02.09.2021 по 23.02.2022, становить 20194,52 грн та інфляційні втрати за вказаний період становлять 92237,22 грн (а.с. 36).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (частина третя статті 11, частина перша статті 13 ЦК України).

Зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вказувалося вище, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22.02.2022 у справі №296/7717/21, яке набрало законної сили 10.07.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 24.02.2021 у розмірі 1404000,00 грн.

У позові позивач просить стягнути з відповідача, нараховані на підставі ст. 625 ЦК України на суму заборгованості, визначену рішенням суду, у розмірі 1404000,00 грн за період з 02.09.2021 по 23.02.2022, а саме: 3% річних у розмірі 20194,52 грн та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 92237,22 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц зазначено, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зазначено, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Згідно із розрахунком позивача, за період з 02.09.2021 по 23.02.2022, сума 3% річних від суми боргу за договором позики від 24.02.2021 становить 20194,52 грн та інфляційні втрати за вказаний період становлять 92237,22 грн.

Разом з тим при вирішенні підставності заявлення позовних вимог слід враховувати те, що грошове зобов`язання до ухвалення судового рішення визначалося у доларах США.

Верховний Суд у справі №752/10525/16-ц вказав, що за змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що умовами договору позики сторони визначили, що позичальник бере на себе зобов`язання повернути кошти в тому ж розмірі (еквівалент Євро) нарахована позивачем сума інфляційних втрат стягненню з відповідача не підлягає.

Таким чином виходячи з встановлених обставин справи та враховуючи, що грошове зобов`язання за розпискою було визначено в доларах США, що також вказується у вимозі від 24.07.2021р., слід дійти висновку, що нарахування інфляційних втрат у період з 02.09.2021 по 23.02.2022 є необґрунтованим, оскільки лише після ухвалення судом рішення від 22.02.2022 року та набрання ним законної сили у відповідача виникло грошове зобов`язання у гривнях.

Отже у задоволенні позову в частині стягнення 92237,22грн. слід відмовити.

Разом з тим вбачається наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 20194,52 згідно ст 625 ЦК України. Наявність судового рішення від 22.02.2022 у справі 296/7717/21 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 24.02.2021 не позбавляє позивача права на отримання 3% річних.

Існування листа ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не впливає на таке судове рішення.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Водночас у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідача, для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Отже, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин з початком військової агресії російської федерації. Кожен, хто в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

З огляду на наявні докази в матеріалах справи суд не вбачає винятковості обставин для зменшення розміру чи звільнення від заявлених до стягнення сум.

Розподіл судових витрат.

Вбачається, що позивачем первісно було заявлено до стягнення 686960,43грн, виходячи з яких було сплачено 6869,60грн. судового збору. В подальшому позовні вимоги були зменшені до 112431,74грн., та які підлягають оплаті судовим збором в сумі 1124,31грн. Таким чином позивач має право на подання клопотання про повернення 5745,29грн., як надмірно сплачених згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Отже виходячи з суми задоволених позовних вимог, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору в сумі201,94 грн.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних у розмірі 20194 (двадцять тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 52 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі201,94 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 20.06.2025