Справа № 709/431/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Романової О.Г.;

за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.;

прокурора Грози Ю.В.;

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою керівника Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області Черненка Т.Ю. в інтересах держави в особі Національного природного парку «Нижньосульський», Чорнобаївської селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконним виловом водних біоресурсів, -

в с т а н о в и в:

26 березня 2025 року, за допомогою підсистеми «Електронний суд», ОСОБА_3 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач), інша особа: Національний природний парк «Нижньосульський» про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконним виловом водних біоресурсів.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2025 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із некоректним зазначенням суб`єктного складу учасників справи.

11 квітня 2025 року, засобами поштового зв`язку, до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява керівника Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області Черненка Т.Ю. в інтересах держави в особі Національного природного парку «Нижньосульський», Чорнобаївської селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконним виловом водних біоресурсів.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2025 року позовну заяву було повторно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які стороною позивача було усунуто.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що ОСОБА_2 24 листопада

2023 року о 13:00 год. здійснив незаконний вилов риби на території р. Сула, на території НПП «Нижньосульський» в адміністративних межах с. Мохнач Золотоніського району Черкаської області, в забороненому місці для вилову риби, на зимувальній ямі «Цапиха» площею 0,3 га, риболовним спінінгом із забороненим знаряддям лову «драч». Рибу ловив методом багріння, і в результаті незаконно виловив рибу виду: лящ в кількості 1 шт. та сазан в кількості 1 шт., чим порушив Правила охорони та використання території та об`єктів природно-заповідного фонду, а саме: п. 3.8 Режиму використання водних біоресурсів та пересування плавзасобів у межах НПП «Нижньосульський» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 91 КУпАП.

За вказані дії відповідача ОСОБА_2 постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 153,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 30 грудня 2023 року.

Також, встановлено, що вказаними протиправними діями ОСОБА_2 завдав навколишньому природному середовищу шкоду на загальну суму 31574,04 грн., що відповідно до листа НПП «Нижньосульський» № 510/2024 від 23 серпня 2024 року та листа Чорнобаївської селищної ради № 02.01-14/197 від 21 лютого 2025 року залишається не відшкодованою.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу, підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища відповідних рад.

Таким чином, збитки, завдані внаслідок незаконного вилову риби на території Чорнобаївської об`єднаної територіальної громади, у відповідності до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідної об`єднаної територіальної громади, на території якої вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись нормами законодавства, прокурор звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в інтересах НПП «Нижньосульський» та Чорнобаївської селищної ради, та просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь держави Україна в особі Чорнобаївської селищної ради шкоду, завдану навколишньому природному середовищу незаконним виловом водних біоресурсів у сумі 31574,04 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні прокурор Гроза Ю.В. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Звертала увагу суду, що постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області, яка набрала законної сили, встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та суму завданих збитків, які підлягають відшкодуванню. Крім цього, у зазначеній постанові вказано, що

ОСОБА_2 здійснював лов риби у адміністративних межах с. Мохнач що відноситься до Чорнобаївської територіальної громади. Також, прокурор Гроза Ю.В. вказувала на ту обставину, що відповідачу було відомо про ухвалення вказаної постанови та він її не оскаржував у апеляційному порядку.

У судовому засіданні представник відповідача Солод В.М. заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки інтереси Чорнобаївської селищної ради не були порушеними. Так, дії, за які відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення були здійснені не на території Чорнобаївської територіальної громади, а на зимувальній ямі «Цапиха», яка знаходиться на території Кременчуцького району Полтавської області, а тому саме їм завдано збитків. Звертав увагу суду, що у постанові суду, на яку вказувала прокурор зазначено «поблизу с. Мохнач», що жодним чином не значить, що правопорушення відбулося в адміністративних межах с. Мохнач. Щодо тверджень прокурора, що відповідач ОСОБА_4 не оскаржував вказану постанову, представник відповідача ОСОБА_1 пояснив, що останній прийняв таку позицію, оскільки вважав, що сплату штрафу обійдеться йому дешевше.

Також, представник відповідача ОСОБА_1 звертав увагу суду, що надані стороною позивача докази розміру завданих збитків є неналежними, оскільки такі оформлені у виді довідки, а не висновку експерта чи спеціаліста.

У судове засідання представники НПП «Нижньосульський» та Чорнобаївської селищної ради не з`явилися, направили до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Предметом позову у даній справі являється відшкодування відповідачем завданої навколишньому природному середовищу незаконним виловом риби шкоди.

Відповідно до копії постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2023 року, яка набрала законної сили 30 грудня 2023 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 91 КУпАП, а саме за те, що останній 24 листопада 2023 року о 13:00 год. здійснював вилов риби на р. Сула, на території НПП «Нижньосульський», поблизу с. Мохнач Золотоніського району Черкаської області в забороненому місці для вилову риби «на зимувальній ямі «Цапиха» площею 0,3 га риболовним спінінгом із забороненим знаряддям лову «драч». Рибу ловив методом багріння та виловив незаконно лящ 1 шт., сазан 1 шт. На рибі рясні рани від багріння «драчем».

Згідно із довідкою НПП «Нижньосульський» від 21 серпня 2024 року збитки, заподіяні порушенням природоохоронного законодавства у межах території НПП «Нижньосульський» громадянином ОСОБА_2 становить 31574,04 грн.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Конституцією України, міжнародними угодами України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до положень ст. ст. 68, 69 Закону порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності.

Так, прокурор звернувся до суду із даною позовною заявою в інтересах НПП «Нижньосульський» та Чорнобаївської селищної ради та просить стягнути із відповідача на на користь держави Україна в особі Чорнобаївської селищної ради збитки, завдані навколишньому природньому середовищу незаконним виловом водних біоресурсів. Позовні вимоги в цій частині, з поміж іншого, мотивує положеннями ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, відповідно до яких збитки, завдані внаслідок незаконного вилову риби підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідної об`єднаної територіальної громади.

Прокурор неодноразово звертав увагу суду на те, що правопорушення за ст. 91 КУпАП, вчинене відповідачем ОСОБА_2 було вчинено в адміністративних межах

с. Мохнач Золотоніського району Черкаської області.

Проте, як вбачається із наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення серії НС № 005523, постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області, вказане правопорушення було здійснене відповідачем «поблизу с. Мохнач… на зимувальній ямі «Цапиха».

Так, відповідно до наданої суду стороною відповідача відповіді НПП «Нижньосульський» на адвокатський запит ОСОБА_1 , зимувальна яма «Цапиха» знаходиться на території НПП «Нижньосульський» в адміністративних межах Кременчуцького району Полтавської області.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від

11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня

2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі

№ 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (див. постанову Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18 (адміністративні провадження № К/9901/16194/19; К/9901/16864/19)).

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що завдана навколишньому природоохоронному фону шкода/збитки, у тому числі незаконним виловом риби, підлягають відшкодуванню правопорушником та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища територіальної громади на території якої відбулося таке правопорушення.

Так, судом було встановлено, що правопорушення, вчинене ОСОБА_2 мало місце на зимувальній ямі «Цапиха», що територіально знаходиться в межах Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що права та інтереси Чорнобаївської селищної ради, в інтересах якої звернувся прокурор із даним позовом, в даному випадку не були порушені, оскільки правопорушення, яким було завдано збитків природоохоронному фонду України було вчинена на території Оболонської сільської ради, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимог керівника Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області Черненка Т.Ю. в інтересах держави в особі Національного природного парку «Нижньосульський», Чорнобаївської селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконним виловом водних біоресурсів відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя О.Г. Романова