СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 684/134/25

Провадження № 2/684/124/2025

27 червня 2025 року селище Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участі секретаря судового засідання Басок Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07.05.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») та ОСОБА_1 з використанням веб сайту https://sgroshi.com.ua/ua, укладено кредитний договір №07.05.2024-100002303, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача Е673. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за договором та видав ОСОБА_1 кошти в сумі 11000 гривень шляхом зарахування на картку VISA номер НОМЕР_1 через послугу АТ КБ ПриватБанк «LIQPAY».Відповідач зобов`язався повертати кредит в строк передбачений договором, протягом 112 днів.

Станом на 03 квітня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 36080 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000 гривень, заборгованості по процентам в розмірі 18480 гривень, комісії 1100 гривень, неустойки 5500 гривень.

Позивач ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість, що становить 36080 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

10 квітня 2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

26 травня 2025 ухвалою суду витребувано докази.

У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з?явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву заяв та клопотань не подавав.

Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги письмову згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Суд установив.

07.05.2024 ОСОБА_1 за допомогою веб сайту https://sgroshi.com.ua/ua, укладено кредитний договір №07.05.2024-100002303, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача Е673.

Підписавши вказаний кредит відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний кредит між ним та банком є договором про надання банківських послуг.

Позивач надав суду довідку - розрахунок заборгованості за кредитом, згідно якого станом на 07.05.2025 року виникла заборгованість на загальну суму 36080 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000 гривень, заборгованості по процентам в розмірі 18480 гривень, комісії 1100 гривень, неустойки 5500 гривень.

Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: пропозицією укласти договір (оферта) (кредитної лінії); заявкою кредитного договору №07.05.203 (кредитної лінії); відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №07.05.2024-100002303 (кредитної лінії); інформаційного повідомлення позичальника ОСОБА_1 , що є додатком до кредитного договору №07.05.203 (кредитної лінії) від 07.05.2024.

Згідно Кредитного договору:

Сума кредиту 11000 гривень.

Строк на який надається кредит 112 днів з дати його надання.

Дата повернення (виплати) кредиту 24.08.2024.

Процента ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 ( один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі «Процентна ставка», Розмір процентної ставки може бути збільшено в односторонньому порядку.

Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1.24% = (15223,54/11000)/112х100%.

Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховується шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/ залишком кредиту та на процентну ставку.

Комісія, пов`язана з наданням кредиту ( надалі «Комісія», економічна сутність - плата за надання кредиту) 10% від суми кредиту та дорівнює 1100 гривень. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту ( база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Неустойка: 110 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦКУ становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦКУ встановлюється законом.

Кількість та розмір платежів визначено графіком платежів.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем виконало що підтверджується листом «LIQPAY» про проведення платежу від 07.05.2024 в сумі 11000 гривень на картку VISA номер НОМЕР_1 .

Як встановлено з витребуваних доказів, на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 та 07.05.2024 на дану картку проведено зарахування в розмірі 11000 гривень - виплата кредиту.

Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості.

Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за укладеним кредитним договором.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права.

Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості.

Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Стосовно стягнення процентів.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що нарахування процентів здійснювалось товариством за 112 днів по 24.08.2025 включно, для нарахування застосовувалась фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за один день користування, тобто 11000х112х1,5% = 18480 гривень (сума пред`явлених процентів до сплати).

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Так, Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказаним Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗакономУкраїни "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22 квітня 2024 року, 1,5% - до 20 серпня 2024 року, а з 21 серпня 2024 діє процентна ставка 1%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

П. 6 Акцепту визначено, що денна процентна ставка 1,24% .

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що сума заборгованості по процентах за користування кредитом становить 15171 гривня 20 копійок та складається з: 14731 гривня 20 копійок - відсотки за період з 07.05.2024 по 20.08.2024 (11000 гривень тіло кредиту х 1,24 % х 108 днів), 440 гривень - відсотки за період з 21.08.2024 по 24.08.2024 (11000 гривень тіло кредиту х 1,0 % х 4 днів).

Стосовно стягнення неустойки.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 5500 гривень, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення 5500 гривень неустойки необхідно відмовити.

Стосовно стягнення комісії.

Комісія 1100 гривень надання кредиту визначена п.8 кредитного договору.

Оскільки відповідачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення п.8 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту, є нікчемними.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Висновки суду.

На день звернення позивача до суду зобов`язання за договором про надання кредиту №07.05.2024-100001694 від 07.05.2024 відповідач не виконав.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 26171 гривня 20 копійок (11000 гривень тіло кредиту + 15171 гривня 20 копійок проценти за користування).

Розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 гривень.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмір 2422 гривні 40 копійок в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, згідно платіжної інструкції №СЦ00014512 від 07.05.2025.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог 36080 гривень заявлено, стягнуто 26171 гривня 20 копійок , що становить 72,5%.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1756 гривень 24 копійки пропорційно до задоволеної частини вимог ( 2422,40х72,5:100=1756,24).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 279, 280-289 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, , МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором №02.05.2024-100001694 від 02 травня 2024 року у розмірі 26171 гривня 20 копійок, а також 1756 гривень 24 копійки в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, в всього 27927 (двадцять сім тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 44 копійки.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне заочне судове рішення складено 27 червня 2025 року.

Суддя Роман ВОЛОШИН