РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 рокуСправа № 495/7789/24
Номер провадження 2/495/4131/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

13.08.2024 до суду надійшла вказана позовна заява.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.06.2023 між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 651.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стосунки між подружжям погіршились; відповідач не бере участі в житті свого сина; дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача.

Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти також і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, так як знаходиться в працездатному віці та може працювати.

1.2. У відзиві на позов представник відповідача позовних вимог не визнав, зазначивши, що ОСОБА_2 не є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; просив позовну заяву залишити без розгляду.

1.3. У відповіді на відзив позивач зазначила, що доказів на підтвердження підстав невизнання позову відповідач суду не надав; доводи про те, що відповідач не є батьком дитини безпідставні.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 13.08.2024.

Ухвалою від 27.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

02.09.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача про призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Ухвалою суду від 31.10.2024 зазначене клопотання задоволено та призначено у справі № 495/7789/24 судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1) чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .? 2) чи являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Проведення експертизи за вибором представника відповідача доручено експертам «Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністертсва юстиції України» (65026, м.Одеса, вул. Рішельєвська, 8).

Листом Експертної установи ОНДІСЕ від 26.11.2024 повідомлено суд, що ухвалу залишено без виконання у зв`язку з відсутністю фахівця за відповідною спеціальністю для вирішення поставлених питань.

Ухвалою від 27.11.2024 поновлено провадження у справі.

20.01.2025 представник відповідача подала до суду клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, проведення якої доручити Миколаївському НДЕКЦ МВС.

Ухвалою від 07.02.2025 враховуючи зареєстроване місце проживання позивача, яка має прибути до експертної установи разом з малолітньою дитиною, яка проживає з нею, судом призначено судово-генетичну експертизу у справі № 495/7789/24, на вирішення якої поставити питання: 1) чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .? 2) чи являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Проведення експертизи доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (65082, місто Одеса, провулок Валіховський, 4).

15.04.2025 від Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» до суду надійшов лист, в якому зазначено, що виконання ухвали суду від 07.02.2025 залишено без розгляду у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 до експертної установи 14.03.2025 та 07.04.2025.

15.05.2025 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 знаходиться в лавах ЗСУ.

Ухвалою від 27.05.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, у зв`язку з недоведеністю обставини на яку посилається представник відповідача (ненадання доказів на підтвердження перебування відповідача у лавах ЗСУ).

В судове засідання 19.06.2025 учасники справи не прибули, хоча належно повідомлені про дату, час, місце судового розгляду.

ОСОБА_1 у заяві від 10.10.2024 справу просила розглянути без її участі.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

08.06.2023 між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 651, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією відоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою виконкому Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 29.01.2024 № 13.

Відповідно до листа, який надійшов до суду від Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 09.04.2025 № 1264-11 ухвала про призначення судово-генетичної експертизи залишено без розгляду у зв`язку з неявкою 14.03.2025 та 07.04.2025 ОСОБА_2 , що свідчить про ухилення відповідачем від проведення призначеної судом експертизи.

Доказів про поважність причин неявки в експерту установу 14.03.2025, 07.04.2025 відповідач суду не надав.

Доказів оскарження у судовому порядку батьківства та про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач суду не надав.

5. Норми права, які застосував суд.

5.1 Згідно із статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 ЦПК України).

Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах.

5.2 Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно статті 84 СК України "Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини", ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Подавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, а також поганого стану здоров`я.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою дитину.

Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитини повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182, статті 183 СК України, мінімальний розмір аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, у розмірі 1500,00 гривень щомісячно до її повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, не буде порушувати їх прав та прав батьків, відповідатиме принципу рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін.

Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, та враховуючи той факт, що відповідач довів та обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти на дружину у запропонованому позивачем розмірі, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трирічного віку та потребує постійного материнського догляду, а також з можливостей відповідача, зокрема, його працездатності та суд вважає можливим задовольнити вимоги в цій частини у розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, що ґрунтується на наявних у матеріалах доказах.

Керуючись статтями 180-182, 81, 184, 191 СК України, статтями 4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500 грн (одна тисяча п`ятсот грн) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2024 і досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , як дружини, в розмірі 1000 грн (одна тисяча грн) щомісячно, починаючи з 13.08.2024 і досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повне судове рішення складене 24.06.2025.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.Ф. Волкова