Справа № 564/3000/24
18 червня 2025 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Цвіркун О.С.
з участю секретаря судових засідань Забейди А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Пархомчук Вікторії Віталіївни про ухвалення додаткового рішення у справі №564/3000/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Скоропад Валентина Володимирівна про визнання спадкового договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,
11 червня 2025 року Костопільським районним судом Рівненської області розглянуто по суті цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Скоропад Валентина Володимирівна про визнання спадкового договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
18 червня 2025 року представник позивачки адвокат Євгеюк О.Є. подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив суд відмовити в задоволенні заяви у повному обсязі, або зменшити суму витрат на правову допомогу та стягнути з ОСОБА_1 6000 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідачки в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч.3 ст.246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Суд, дослідивши матеріали справи, заяву, приходить до наступних висновків
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.
Судом встановлено, що адвокат Пархомчук В.В. представляла інтереси відповідачки ОСОБА_2 у цивільній справі №564/3000/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Скоропад Валентина Володимирівна про визнання спадкового договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Встановлено, що 11 червня 2025 року рішенням Костопільського районного суду Рівненської області, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Скоропад Валентина Володимирівна про визнання спадкового договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно залишено без задоволення.
На підтвердження понесених відповідачкою судових витрат на правову допомогу, представником відповідачки адвокатом Пархомчук В.В., надано договір про надання правової допомоги від 06.08.2024, акт приймання-передачі послуг правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 06.08.2024, ордер від 30.08.2024 сформований в системі Електронний суд.
Таким чином, відповідачкою підтверджено факт наданих їй правничих послуг та їх вартість.
Представник позивачки Сандуленко Ф.А. заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення зазначає, що договір про надання правової допомоги від 06.08.2024, та акт прийому-передачі послуг правничої допомоги від 12.06.2025 не є належними та допустимими доказами, оскільки підписані не керуючим партнером АО Лінія права, витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правничої допомоги, до заяви не долучено документів про отримання від відповідачки коштів за надання правничої допомоги, а також, що сума заявлених витрат не співмірна з обсягом виконаних робіт, а тому просить їх зменшити до 6000 грн.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, в силу положень ст.204 ЦК України, зазначений договір про надання правничої допомоги є чинним та ніким не оспорювався, на підставі його в системі Електронний суд було сформовано ордер АО Лінія права, за яким інтереси відповідачки ОСОБА_2 у вказаній справі представляла адвокат Пархомчук В.В.
Окрім того, до заяви долучено акт приймання-передачі послуг правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 06.08.2024, в якому зазначено перелік наданих адвокатом послуг та сума гонорару. Підписанням вказаного акту сторони погодили, що адвокатське об`єднання належним чином виконало свої зобов`язання за договором від 06.08.2024, жодних претензій з боку клієнта щодо змісту та якості допомоги немає.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року в справі №922/445/19.
Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи.
Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у Рішенні по справі "Бєлоусов проти України" (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: «115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними".
Підписаний сторонами, акт приймання-передачі послуг правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 06.08.2024, на переконання суду свідчить про те, що послуги з правової допомоги надані були в повному обсязі, а тому суд вважає, що заявником підтверджено факт надання правничих послуг та їх вартість.
Що стосується розміру витрат на правову допомогу то суд зазначає наступне.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
Відповідно до ч.3 ст.30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Такий правовий висновок зроблено у постанові Верховного суду України у справі №178/1522/18 від 01.09.2021 року.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 15, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України суд,-
Заяву представника відповідача адвоката Пархомчук Вікторії Віталіївни про ухвалення додаткового рішення у справі №564/3000/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Скоропад Валентина Володимирівна про визнання спадкового договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно задоволити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 23.06.2025.

СуддяО. С. Цвіркун