Справа № 526/974/25
Провадження № 2-п/526/5/2025

У Х В А Л А

іменем України

25 червня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі № 526/974/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.04.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 26 644 (двадцять шість тисяч шістсот сорок чотири) грн. 87 коп., а також судові витрати.

До суду надійшла заява відповідача про перегляд вказаного заочного рішення, яка мотивована тим, що в будинку, за адресою якого стягнуто заборгованість, він не проживає, в ньому проживає колишня дружина, донька та онук. Останні не повідомляли, що користуються природним газом та не сплачують за нього. Просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку, а також залучити в якості співвідповідачів колишню дружину, доньку та онука.

Відповідач надав суду заяву про вирішення питання про перегляд заочного рішення без його присутності, подану заяву підтримав та просить задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Як вказує заявник та підтверджується матеріалами справи, ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви було ним отримано 12.04.2025.

Суд зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не обмежує учасників справи у здійсненні ними усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, оскільки відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користуватися правами, передбаченими ЦПК України.

Відповідач своїм правом з цього приводу не скористався, а надана копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.05.2025 не містить періоду лікування, що унеможливлює співставити час лікування із датами судового провадження.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Щодо не проживання в будинку, за адресою якого стягнуто заборгованість, то суд виходить з наступного.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.02.2015 № 33457902 та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 27.03.2024 № 371599818, які були долучені до позовної заяви та отримані відповідачем, вбачається, що відповідач особисто є власником житлового будинку з допоміжними господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1 (одиниця) на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 11.02.2015 № 159.

Саме за цією адресою й була стягнута заборгованість заочним рішенням.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодекс, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Окремо суд звертає увагу відповідача на наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документа, висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Так, в матеріалах справи є ухвала Гадяцького районного суду Полтавської області від 07.06.2024 (справа № 526/1721/24), якою за заявою відповідача скасований судовий наказ цього ж суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» заборгованості за спожитий газ в сумі 22777,82 грн. та витрати по сплаті судового збору 302,80 грн.

Щодо проживання в житловому будинку інших осіб, то з урахуванням ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг), відповідач в даному випадку не позбавлений права зворотної вимоги до цих осіб.

Щодо залучення осіб, які проживають у будинку, в якості співвідповідачів, то на стадії вирішення питання про перегляд заочного рішення дане клопотання не може бути вирішене, оскільки наслідки розгляду заяви про перегляд судового рішення визначені ч. 3 ст. 287 ЦПК України та розширеному тлумаченню не підлягають.

Із викладеного слідує, що відповідачу, як одноособовому власнику житлового будинку, достеменно відомо про наявність заборгованості за спожитий газ, жодних дій щодо інформування постачальника про інших споживачів послуг чи погашення заборгованості не проведено (доказів не надано), розмір стягнутої заборгованості не спростовано, тому з урахуванням викладеного суд не приймає доводи відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення.

Також суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Отже, метою процедури перегляду заочного рішення є надання можливості відповідачу, який не брав участі у судовому засіданні з поважних причин, і при цьому не був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду у встановленому процесуальним законом порядку, подати суду свої обґрунтовані доказами заперечення проти позову.

В даному випадку, судом встановлено, що жодна з обставин, визначених ст. 288 ЦПК України, відповідачем належним чином обґрунтована не була.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення є необґрунтованою, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 280-289, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.04.2025 у справі № 526/974/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. Г. Черков