Провадження № 2-о/369/157/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Осіпова В.І.

за участі

представника заявника адвоката Сапоненка О.В.

заінтересованої особи ОСОБА_1

представника заінтересованої особи адвоката Лопатюк Ю.Л.

представника заінтересованої особи - Овод А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Київ цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального між регіонального управління Міністерства юстиції, Київський міський територіальний центр комплектації та соціальної підтримки, Міністерство оборони України

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернулася ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального між регіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Свої доводи обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_4 з січня 2009 року і до моменту його загибелі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мають спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В свідоцтві про народження, виданому 12.05.2016 року Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського (на даний час Бучанського) району Київської області, батьком дитини записаний ОСОБА_6 , хоча у дійсності дитина народилась від фактичних шлюбних відносин заявниці ОСОБА_2 із громадянином України ОСОБА_4 . Встановлення факту проживання однією сім`єю їй необхідне для отримання пільг в інтересах їх спільної доньки.

Вказала, що протягом п`ятнадцяти років поспіль, проживали у квартирі матері ОСОБА_4 ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 беззастережно визнавав своє батьківство відносно дитини, жодного разу не заперечував цього факту, разом із заявницею утримував матеріально та виховував доньку, опікувався її розвитком та освітою, спілкувався з нею, виконував усі батьківські обов`язки.

Проживаючи разом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, спільно брали участь в утриманні житла, ремонті, спільно розпоряджалися сімейним бюджетом, в тому числі в інтересах один одного, разом проводили свята та їздили відпочивати, доглядали один за одним під час хвороби.

На початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_4 був мобілізований, а вже у серпі 2022 року мати загиблого воїна ОСОБА_1 отримала сповіщення, відповідно до якого ОСОБА_4 , у віці 33 років, ІНФОРМАЦІЯ_3 трагічно загинув смертю хоробрих у с. Богородичне Краматорського району Донецької області, захищаючи волю та незалежність України.

Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 день трагічної загибелі ОСОБА_4 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі №369/13032/24, призначено судове засідання.

16 жовтня 2024 року до суду надійшла заява представника Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про розгляд справи у їх відсутність, заперечень до заяви не мають.

14 листопада 2024 року до суду надійшли пояснення ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказали, що заявниця не надала суду доказів на підтвердження того, що заявницею не надані належні та допустимі докази проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства. Вказали, що встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці із загиблим ОСОБА_4 не дасть їй можливості в подальшому отримати грошове забезпечення, оскільки з поданих нею до суду документів неможливо встановити наявність чи відсутність інших осіб, що можуть претендувати на виплату відповідної одноразової грошової допомоги. Просили суд врахувати пояснення ІНФОРМАЦІЯ_6 та розглядати справу без участі представника заінтересованої особи.

У судовому засіданні 21 листопада 2024 року до участі в справі залучено у якості заінтересованої особи Міністерство оборони України.

04 лютого 2025 року через електронний кабінет суду надійшли додаткові пояснення у справі від Міністерства оборони України. Вказали, що одноразова грошова допомога призначена та виплачується матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_1 . Батько загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, що наразі перебуває на розгляді. Зважаючи на це, судом має бути перевірена та встановлена під час розгляду справи наявність або відсутність спору про право, що впливає на залишення заяви без розгляду. Просили суд прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

У судовому засіданні представник заявниці адвокат Сапонов О.В. подану заяву підтримав, просили її задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 та її представник адвокат Лопатюк Ю.Л. подану заяву підтримав, просили її задовольнити.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Будь-яких пояснень, заперечень суду не подавав. Ухвалу про відкриття, заяву з додатками отримав 05 березня 2025 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши заявлених свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Положення частини другої статті 3 СК України, згідно з яким подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів.

За ст. 18 СК України кожен учасник сімейних правовідносин має право звернутись до суду за захистом свого права або інтересу. Способами захисту є встановлення правовідношення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу здійснюється судом в порядку окремого провадження. Норма статті 315 ЦПК України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки застосовується до правовідносин, які виникли з 01 січня 2004 року (набрання чинності Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року №2947-III).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Відповідно до пояснень представника заявника адвоката Сапонова О.В., з показів свідка ОСОБА_1 судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з січня 2009 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У період з січня 2009 року по 2010 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали у квартирі матері ОСОБА_4 ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проживаючи разом вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, спільно брали участь в утриманні житла, ремонті, спільно розпоряджалися сімейним бюджетом, в тому числі в інтересах один одного, разом проводили свята та їздили відпочивати, доглядали один за одним під час хвороби.

Даний факт підтвердила мати загиблого ОСОБА_4 ОСОБА_1 (допитаної у якості свідка в судовому засіданні), яка вважає себе бабусею малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 особисто відомі обставини про те, що заявниця ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом періоду часу з січня 2009 року та аж до дати трагічної загибелі останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

За словами ОСОБА_1 саме її син повідомив про народження своєї донечки ОСОБА_5 . Починаючи з 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почали жити разом, як чоловік та дружина. Даний факт підтвердила також свідок ОСОБА_7 , яка доводиться рідною сестрою заявниці, і була частим гостем в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_7 також повідомила суду про те, що про народження доньки. Родина ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були дуже схвильовані та раді, що в них народилася донька.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставина спільного проживання підтверджується показами представника заявника, показами допитаних у судовому засіданні заінтересованої особи ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 . Подані заявником фото, а також зібрані у справі докази також додатково підтверджують наявність спільних почуттів, відвідування спільно різних заходів, знайомство з родиною, спільне проживання, ведення спільно господарства. Суд враховує, що рідна сестра ОСОБА_2 ОСОБА_7 підтверджувала факт спільного проживання, народження, виховання та утримання дитини ОСОБА_5 . ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з січня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почали проживати разом, разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, планували і придбавали майно, відпочивали, разом проводили дозвілля, відвідували різноманітні заходи, виховувати спільну доньку.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, правомірною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Враховуючи всі докази в сукупності, покази заінтересованої особи ОСОБА_1 , допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почали проживати разом з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (дату трагічної загибелі від вибухової травми внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків ).

Щодо розгляду справи в окремому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 19 ЦПК визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При розгляді даної заяви судом не встановлено, що між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України, або іншими особами спору про право на отримання одноразової грошової допомоги.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Подані заявницею докази не спростовані ні заінтересованою особою, ні іншими зацікавленими особами. Також судом не встановлено наявності спору при встановленні даного факту. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з січня 2009 року ОСОБА_2 проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт спільного проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 , який загинув від вибухової травми, внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 33 років у селі Богородичне Краматорського району Донецької області, актовий запис про смерть №15982 від 22 серпня 2022 року, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , видане 22 серпня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Інформація про заявника:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ