Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/497/25
Провадження № 2/376/609/2025
У Х В А Л А

про витребування доказів

10 червня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі головуючого судді Батовріної І.Г., за участю секретаря судових засідань Гіптенко Є.О. розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У провадженні Сквирського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

02.04.2025 року ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність витребування доказів з ініціативи суду у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства.

Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Суд також роз`яснює позивачеві, що відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі є необхідність у витребуванні доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, про які зазначає позивач в позовній заяві, посилаючись на ряд доказів, як на підтвердження отримання позичальником кредитних коштів та користування ними, та з огляду на заявлене позивачем клопотання про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження, суддя з метою повного та всебічного розгляду справи по суті, беручи до уваги зміст заявлених позовних вимог - стягнення заборгованості за кредитним договором, забезпечуючи баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства, вважає за необхідне витребувати у позивача докази, якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема документи, які підтверджують факт, а саме: яка саме картка видавалася за заявою від 17.06.2020 р., її тип та номер; який кредитний ліміт встановлено та коли, із зазначенням відомостей про його зменшення або збільшення; розмір отриманих боржником кредитних коштів та дати їх отримання, користування ними (виписку по рахунку, прибутковий касовий ордер, меморіальний ордер тощо); строк дії картки, докази перевипуску та у цьому разі отримання її боржником; який саме рахунок було відкрито за заявою від 17.06.2020 р.; повна виписка по рахунку відкритого за заявою від 17.06.2020 р.; чи переукладався даний договір на нових умовах та на новий строк; з якого саме періоду виникла заборгованість із розбивкою щомісячно за кожною складовою із зазначенням здійснення погашень; детальний розрахунок щомісячно заборгованості із зазначенням всіх складових (тіло, відсотки); конкретно з якого саме періоду виникла заборгованість; сам кредитний договір (із зазначенням назви); строк дії умов та правил; підтвердження, що саме ці умови та правила діяли на момент укладення договору від 17.06.2020 р. між банком та відповідачем.; відомості чи погашав боржник кредитну заборгованість.

Керуючись ст.ст. 84, 259, 260, 268 ЦПК України, суд, -

постановив:

Витребувати у Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, 04114 м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) наступні оригінали документів (або належним чином завірені їх копії):

- яка саме картка видавалася за заявою від 17.06.2020 р., її тип та номер;

- який кредитний ліміт встановлено та коли, із зазначенням відомостей про його зменшення або збільшення;

-розмір отриманих боржником кредитних коштів та дати їх отримання, користування ними (виписку по рахунку, прибутковий касовий ордер, меморіальний ордер тощо);

- строк дії картки, докази перевипуску та у цьому разі отримання її боржником;

- який саме рахунок було відкрито за заявою від 17.06.2020 р.;

- повна виписка по рахунку відкритого за заявою від 17.06.2020 р.;

- чи переукладався даний договір на нових умовах та на новий строк;

- з якого саме періоду виникла заборгованість із розбивкою щомісячно за кожною складовою із зазначенням здійснення погашень;

- детальний розрахунок щомісячно заборгованості із зазначенням всіх складових (тіло, відсотки);

- конкретно з якого саме періоду виникла заборгованість;

- сам кредитний договір (із зазначенням назви);

- строк дії умов та правил;

- підтвердження, що саме ці умови та правила діяли на момент укладення договору від 17.06.2020 р. між банком та відповідачем;

- відомості чи погашав боржник кредитну заборгованість.

Вказані документи надіслати на адресу Сквирського районного суду Київської області (09001, м. Сквира, провулок Гапоненка Володимира, 7а, Київської області) в строк до 17 липня 2025 року.

Особи, які не мають можливості подати докази, які витребовує суд, або неможливості подати такі докази у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суд про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Батовріна