Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/548/25
Провадження № 2/711/977/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Хмельницької Л.М.

представника відповідача

за довіреністю Птуха В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , є племінницею ОСОБА_2 .

Як зазначено, дружиною ОСОБА_2 є ОСОБА_3 . Дітей у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було. 29.05.2018 дружині ОСОБА_2 ОСОБА_3 було встановлено І (першу) групу інвалідності. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ №123771 від 06.06.2018, ОСОБА_3 потребує постійного стороннього нагляду та допомоги.

Позивач вказує, що вона проживала в селі Старі Бабани Уманського району Черкаської області та працювала в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» на посаді кухара та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, після встановлення дружині ОСОБА_2 ОСОБА_3 групи інвалідності, нею та її дядьком ОСОБА_2 було прийнято рішення, що він разом з дружиною ОСОБА_3 переїдуть проживати до неї в село Старі Бабани Уманського району Черкаської області та вона буде допомагати дядькові здійснювати догляд за його дружиною. Тож, з червня 2018 року ОСОБА_3 постійно проживала з нею, за адресою: АДРЕСА_1 . Її дядько, ОСОБА_2 , проживав також за вказаною адресою, однак досить часто від`їжджав до міста Черкаси, аби навідатися до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Приїжджаючи до міста Черкаси, ОСОБА_2 деякий час проживав у вказаній квартирі, а потім знову повертався в село Старі Бабани Уманського району Черкаської області. Тобто, ОСОБА_2 з періодичністю проживав як за адресою: АДРЕСА_1 , так і за адресою: АДРЕСА_2 .

Проживаючи разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вона, виконувала всю домашню роботу, прибирала, прала, готувала їсти, а також здійснювала догляд за нею. Їхній сімейний бюджет включав пенсію ОСОБА_2 , пенсію ОСОБА_3 та її заробітну плату, яку вона отримувала, працюючи в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на посаді кухара. Щомісячно із їхнього спільного сімейного бюджету виділялися кошти на оплату комунальних послуг по квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вони проживали, та по квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , співвласниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , решта витрачалася на продукти харчування, придбання лікарських препаратів та засобів догляду.

У подальшому, стан здоров`я ОСОБА_3 погіршувався та їй все частіше потрібна була медична допомога, за якою у місті Черкаси звернутися набагато простіше, ніж у сільській місцевості, тому нею та її дядьком, ОСОБА_2 , було прийнято рішення, що після того, як вона вийде на пенсію, їм доцільніше переїхати до міста Черкаси та проживати у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, включно до серпня 2020 року вона працювала в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)», а з вересня 2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком.

Таким чином, з 01.09.2020 вона, її дядько ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 переїхали на постійне місце проживання до міста Черкаси та почали проживати у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім того, що ОСОБА_3 була особою з інвалідністю І групи по причині загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, вона також довгий період страждала на психічні розлади. Початок воєнних дій призвів до погіршення психічного стану здоров`я ОСОБА_3 , в неї почалися психічні напади, агресивна поведінка без будь-яких причин, вона взагалі перестала розуміти, про що вона говорить, почала говорить сама з собою та перестала контролювати випорожнення сечі та калу.

З огляду на те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_3 не покращувався, а тільки погіршувався, вона перебувала в стані стабільного психічного розладу, не розуміла наслідків своїх дій та поведінки, не могла правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, вона, 23.12.2023 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою, в якій просила визнати ОСОБА_3 недієздатною та призначити її опікуном ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло. Інша 1/2 частка даної квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло. За життя, ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів їй все своє майно.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.05.2024 визнано ОСОБА_3 недієздатною; встановлено над ОСОБА_3 опіку та призначено її опікуном ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Як вбачається з листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №19392/33342-01-10 від 23.12.2024, станом на 18.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована 1 (одна) особа, а саме ОСОБА_3 (реєстрація з 28.10.1983 до 18.06.2024). Однак, як зазначалося вище, з 01.09.2020 вона, ОСОБА_1 , проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виконувала всі обов`язки опікуна, а саме опікувалася та доглядала за хворою, оскільки ОСОБА_3 потребувала постійного стороннього догляду (окрім інвалідності І групи внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, ОСОБА_3 страждала на хронічний стійкий психічний розлад, глибоку змішану кіркову та підкіркову судинну деменцію, через що не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, годувала її з ложки, змінювала памперси, купала, прала білизну, прибирала, надавала необхідну медичну допомогу. Тобто, вона була наділена всіма правами опікуна та виконувала всі обов`язки по відношенню до недієздатної ОСОБА_3 , як член її сім`ї.

Крім того, звертає увагу на те, що вона 19.06.2024 здійснила поховання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Молодецьке Уманського району Черкаської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , зокрема, у вигляді 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (1/2 частка квартири належить особисто ОСОБА_3 ; 1/4 частка квартири обов`язкова частка ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_2 , яку вона фактично прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав).

Позивач вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецьким В.В. заведено спадкову справу № 39/2024 після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . До того ж, 26.12.2024 вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме на 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Водночас, постановою приватного нотаріуса від 26.12.2024 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище майно, у зв`язку з тим, що із поданих нотаріусові документів, встановлено, що у спадкоємця відсутні родинні стосунки з померлою, а також відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання з нею однією сім`єю, яке б згідно зі ст. 1264 ЦК України, забезпечило їй право на спадщину по четвертій черзі спадкування за законом, як особі, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Стверджує, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з червня 2018 року по 18.06.2024 необхідно їй для оформлення спадкових прав після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з червня 2018 року по серпень 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 ; у період з 01.09.2020 по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025, матеріали цієї справи передано до Придніпровського районного суду м. Черкаси, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, для розгляду за підсудністю. До Придніпровського районного суду м. Черкаси матеріали справи № 712/548/25 надійшли 12.02.2025 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025, справа № 712/548/25 передана у провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької Світлани Михайлівни.

Ухвалою суду від 17.02.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по справі. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

Відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою суду від 10.04.2025 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Хмельницька Л.О. підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити у повному обсязі на підставі наведеного у позовній заяві обґрунтування та з урахуванням доданих до неї матеріалів. Також позивач зазначила, що померлий ОСОБА_2 приходиться їй дядьком. Крім того, позивач зазначила, що понесені судові витрати вона залишає за собою.

У судовому засіданні представник відповідача Черкаської міської ради за довіреністю Птуха В.І. при вирішенні даної справи покладалася на розсуд суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , тобто поруч із позивачем. Як їй відомо, дядько позивача ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 мешкали у м. Черкаси, але не могли себе обходити, а позивач не могла постійно їздити з с. Старі Бабани доглядати їх. Тому, позивач забрала їх до себе, і з червня 2018 року по вересень 2020 року вона мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її дядьком ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 . Вони жили постійно втрьох, більше з ними ніхто не проживав. ОСОБА_5 не могла ходити і позивач постійно піклувалась про неї, прибирала у квартирі, готувала їжу. У них був спільний бюджет. За життя ОСОБА_6 мешкав у с. Старі Бабани, але іноді їздив у м. Черкаси, щоб оглянути свою квартиру. Вони жили, як сім`я, дарували подарунки одне одному на дні народження тощо. У вересні 2020 року у ОСОБА_5 погіршився стан здоров`я і вони всі разом переїхали у м. Черкаси до помешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Після їхнього від`їзду вона спілкувалась з позивачем по телефону, і остання розповідала про їхнє життя, здоров`я. У січні 2024 року помер ОСОБА_6 , а влітку ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Вона була присутня на їхніх похоронах і бачила, що їхнім похованням займалася позивач.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , тобто поруч із покійними ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 . Знала вона їх з 2001 року, у них не було дітей. Як їй відомо, позивач є племінницею ОСОБА_6 . У 2018 році ОСОБА_5 поламала ногу і перестала ходити. Зі слів ОСОБА_6 вона дізналась, що його і ОСОБА_5 забрала до себе на проживання та для догляду його племінниця у с. Старі Бабани. У 2020 році вони втрьох повернулись жити у м. Черкаси. Вона відвідувала їх один раз на тиждень і бачила, що позивач піклується про ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , готує їжу, прибирає у квартирі, пере речі тощо. У них був спільний бюджет, вони жили, як одна сім`я, ніколи не сварились. Трифон і ОСОБА_5 вважали позивача своєю дочкою. Похованням ОСОБА_6 і ОСОБА_5 займалась позивач.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 від 04.09.1999.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінницею ОСОБА_2 , що підтверджується копіями досліджених безпосередньо у судовому засіданні: свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 24.06.1948, свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 від 15.03.1966, свідоцтва про одруження від 26.08.1959, свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 від 11.02.1962, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 08.12.1982.

Дружиною ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 19.12.2023, яке видане повторно.

Судом також встановлено, що дітей у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 123771 від 06.06.2018, 29.05.2018 ОСОБА_3 встановлено І (першу) групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, безтерміново. Висновок про умови та характер праці: потребує постійного стороннього нагляду та допомоги.

Як вбачається з Акту опитування сусідів від 30.12.2024, затвердженого старостою Старобабанівського старостинського округу Дмитрушівської сільської ради Мельниченко В.О., ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 з червня 2018 року по вересень 2020 року. Разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 періодично проживав ОСОБА_2 . Періодично жив в АДРЕСА_1 , а періодично від`їжджав до міста Черкаси. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , проживаючи однією сім`єю мали спільні права та обов`язки, спільний бюджет, вели спільне господарство. Звичайно більше обов`язків виконувала ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_3 була особою похилого віку, інвалідом та потребувала допомоги. Крім того зазначено, що ОСОБА_1 працювала та отримувала заробітну плату, яку витрачала на потреби сім`ї та на лікування члена своєї сім`ї ОСОБА_3 . ОСОБА_3 постійно проживала однією сім`єю з червня 2018 року по вересень 2020 року з ОСОБА_1 , а саме до м. Черкаси ОСОБА_3 не від`їжджала, оскільки мала інвалідність, пов`язану з опорно-руховим апаратом.

У судовому засіданні також встановлено, що 01.09.2020 ОСОБА_1 , її дядько ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 переїхали на постійне місце проживання до міста Черкаси та почали проживати у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , співвласниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_7 , виданого 14.08.1997 органом приватизації Придніпровського райвиконкому м. Черкаси.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 04.01.2024. після його смерті відкрилася спадщина, зокрема у вигляді 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Як уже зазначалось вище, 1/2 частка квартири, що знаходиться за вказаною вище адресою належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_7 , виданого 14.08.1997 органом приватизації Придніпровського райвиконкому м. Черкаси. Інша 1/2 частка квартири, належить ОСОБА_3 на підставі того ж свідоцтва про право власності на житло.

За життя, ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_1 .

Так, 02.08.2024 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецьким В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.2024 та Витягу з Державного реєстру речових прав № 389374528 від 02.08.2024.

До того ж, за заявою ОСОБА_1 , рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.05.2024 у справі № 711/87/24 визнано ОСОБА_3 недієздатною; встановлено над ОСОБА_3 опіку та призначено її опікуном ОСОБА_1 ; визначено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_3 недієздатною - два роки, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Дане судове рішення набрало законної сили 18.06.2024. Крім того, вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 потребувала постійного стороннього догляду (окрім інвалідності І групи внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату), ОСОБА_3 страждала на хронічний стійкий психічний розлад, глибоку змішану кіркову та підкіркову судинну деменцію, через що не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до Акту опитування сусідів від 13.12.2024, затвердженого заступником директора департаменту начальником управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Бінусовою К., - ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_3 з 2020 року по даний час.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 18.06.2024. Поховання останньої в селі Молодецьке Уманського району Черкаської області, здійснила 19.06.2024 ОСОБА_1 . Дані обставини підтверджуються даними: довідки Виконавчого комітету Маньківської селищної ради № 227 від 19.06.2024, договору замовлення на організацію та проведення поховання № 842 від 18.06.2024 та договору замовлення на організацію та проведення поховання № 842К від 18.06.2024.

Згідно з Актом опитування сусідів від 27.12.2024 № 3065, затвердженого заступником директора департаменту начальником управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Бінусовою К., - ОСОБА_1 дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , однією сім`єю з ОСОБА_3 з 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до дня смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , зокрема у вигляді 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації, наданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 19392/33342-01-10 від 23.12.2024, станом на 18.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована 1 (одна) особа, а саме: ОСОБА_3 (реєстрація з 28.10.1983 до 18.06.2024).

За матеріалами, які на виконання ухвали суду від 26.03.2025, надані 09.04.2025 за № 89/02-14 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецьким В.В., 26.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до нього із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим заведено спадкову справу № 39/2024 після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

26.12.2024 ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. із заявою № 207 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме, на 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. від 26.12.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належних ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що із поданих нотаріусові документів, встановлено, що у спадкоємця відсутні родинні стосунки з померлою, а також відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання з нею однією сім`єю, яке б згідно із ст. 1264 ЦК України, забезпечило ОСОБА_1 право на спадщину по четвертій черзі спадкування за законом, як особі, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що протягом часу 2021-2024 ОСОБА_1 здійснювала платежі за житлово-комунальні послуги щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчать платіжні документи, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України).

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Основі спадкування за законом становить принцип черговості, який полягає у визначенні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими.

Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.09.2023 у справі № 582/18/21.

Оскільки у цій справі позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю заявлені у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, то ці відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вирішуючи спір про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суди мають враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 694/646/20 зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі №582/18/21.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 23 вищевказаної постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Статтею 319 ЦК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 554/14633/15-ц та від 21.03.2019 у справі № 461/4689/15-ц.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 542/1648/19, лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, у постанові від 25.01.2019 у справі № 337/5266/15-ц Верховний Суд вказав, що періодичне проживання не є достатнім для визнання факту проживання.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд вважає, що позивачем доведено належними, допустимими та переконливими доказами обставини, на які вона посилаються, а саме про те, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , у період з червня 2018 року по серпень 2020 року (включно) за адресою: АДРЕСА_1 , та у період з 01.09.2020 по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_2 , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , вели із останньою спільне господарство і мали спільний бюджет, позивач опікувалася ОСОБА_3 . Крім того, ще й за довго до часу настання смерті ОСОБА_3 , позивач за життя свого дядька ОСОБА_2 (чоловік ОСОБА_3 ) проживала із ними однією сім`єю, вони мали спільний бюджет, витрачали грошові кошти на спільне проживання, харчування тощо, ОСОБА_2 заповідав своє майно ОСОБА_1 , яке після його смерті в порядку спадкування за заповітом остання оформила і отримала.

Суд зауважує на тому, що відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за однією адресою з ОСОБА_3 не може бути беззаперечним доказом того, що вони фактично не проживали за однією і тією ж адресою, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем.

Отже, обставини щодо постійного та спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 у період з червня 2018 року по серпень 2020 року (включно) за адресою: АДРЕСА_1 , та у період з 01.09.2020 по 18.06.2024 (дата смерті ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами досліджених письмових доказів та показань свідків, під час розгляду справи судом встановлені, і тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

При вирішенні справи судом також враховувалися висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 19.06.2024 у справі №554/6033/22, від 14.02.2018 у справі №129/2115/15-ц, від 17.06.2024 у справі №465/2583/21. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12.12.2019 у справі №466/3769/16, від 27.02.2019 у справі №522/25049/16-ц, від 11.12.2019 у справі №712/14547/16-ц, від 24.01.2020 у справі №490/10757/16-ц.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду із цим позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним документом № 66865694-1 від 15.01.2025.

Водночас, судові витрати (судовий збір) слід залишити за позивачем, враховуючи її позицію з цього приводу, яка висвітлена нею безпосередньо у судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, - факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у період з червня 2018 року по серпень 2020 року (включно) за адресою: АДРЕСА_1 та у період з 01 вересня 2020 року по 18 червня 2024 року (дата смерті ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 06.06.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька