Справа № 307/2349/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Голубєвлї Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року, ухвалене головуючою суддею Сойма М.М., в справі за позовом Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області, в інтересах держави в особі Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та витребування майна із чужого незаконного володіння

встановив:

У червні 2024 року Тячівська окружна прокуратура Закарпатської області, яка діє в інтересах держави в особі в інтересах Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначала, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000861 від 11 вересня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 набуто у приватну власність дві земельні ділянки в с. Новобарово, урочище «Пітроса», Тячівського району, Закарпатської області, Україна, загальною площею 0,91 га, для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами: :04:004:0024 та :04:004:0028 на підставі підроблених документів.

Так, згідно протоколу сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та рішень вказаної сесії від 27 березня 1998 року, рішення про виділення чи передачу у власність ОСОБА_1 земельних ділянок, площею 0, 91 га, в с. Новобарово в урочищі «Пітроса» не приймалось.

Вказане свідчить про підробку державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468 від 12 травня 2003 року, який посвідчував право власності відповідача на спірні земельні ділянки. Крім того, вказані обставини також підтверджуються ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2024 року, яка набрала законної сили 26 лютого 2024 року, за якою колишнього Новобарівського сільського голову ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень щодо неналежного виконання службових обов`язків при підписанні ОСОБА_1 державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468 від 12 травня 2003 року, а саме, без відповідного рішення сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області на підставі ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав. За таких обставин, державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468 від 12 травня 2003 року є недійсним у відповідності до положень ст. 215 ЦК України.

У подальшому, в 2016 році ОСОБА_1 на підставі вказаного державного акта на право приватної власності на землю виготовив на спірні земельні ділянки технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та 21 червня 2016 року зареєстрував земельні ділянки шляхом подання відповідних документів до Управління Держгеокадастру в Тячівському районі у Державному земельному кадастрі, де їм було присвоєно кадастрові номери: :04:004:0024 та :04:004:0028.

Вказане свідчить про те, ОСОБА_1 не набув у власність вказані земельні ділянки та реєстрація земельних ділянок в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_1 є незаконною та підлягає скасуванню.

Власником спірних земельних ділянок є держава Україна в особі Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, до складу якої включено Новобарівську сільську раду, та яка має виключне право на розпорядження вказаними земельними ділянками, які знаходяться на її території.

З врахуванням наведеного Тячівська окружна прокуратура Закарпатської області просила суд:

- визнання недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468, виданий 12 травня 2003 року на підставі рішення сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 березня 1998 року, ОСОБА_1 на земельні ділянки, площею 0,91 га, розташовані на території урочища "Пітроса" Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60,

- витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0, 23 га, за кадастровим номером: :04:004:0024, розташованої в с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 43 056, 00 гривень, та земельну ділянку, площею 0, 68 га, за кадастровим номером: :04:004:0028, розташованої в с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 127 296, 00 гривень,

- повернути вказані земельні ділянки у комунальну власність Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області

- стягнути з відповідача на користь Закарпатської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 9 084, 00 гривень.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468, виданий 12 травня 2003 року на підставі рішення сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 березня 1998 року, ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , на земельні ділянки, площею 0,91 га, розташовані на території урочища "Пітроса" Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0, 23 га, за кадастровим номером: :04:004:0024, розташовану в с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 43 056, 00 гривень, та повернути вказану земельну ділянку у комунальну власність Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0, 68 га, за кадастровим номером: :04:004:0028, розташовану в с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 127 296, 00 гривень, та повернути вказану земельну ділянку у комунальну власність Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 9 084, 00 гривень.

ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи скарги зводяться до того, що суд неповно з`ясував обставини справи та не надав їм належної оцінки.

Вказує, що у 1998 році йому, Новобарівською сільською радою прийнято рішення про передачу цих земельних ділянок у приватну власність та в травні 2003 року він отримав державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468 від 12 травня 2003 року. У 2016 році він виготовив технічну документацію та ділянкам присвоєно кадастрові номери: :04:004:0024 та :04:004:0028.

У 2018 році він звертався до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області зі скаргами на приватизацію частини земель загального користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в результаті перевірок було складено акти від 15 березня 2018 року.

Матеріали справи не містять доказів, що рішення органу місцевого самоврядування є підробленим. Вважає, що судом не надано належної оцінки доказам в справ, зокрема листу Управління Деркомзему в Тячівському районі Закарпатської області №75 від 02.07.2010, що оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий йому та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №60 від 12.05.2003, що має істотне значення щодо строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу Тячівська окружна прокуратура Закарпатської області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції. Судом перевірено наявні в матеріалах справи докази та вірно встановлено фактичні обставини справи і ухвалено законне і обгрнутоване рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468, виданого 12 травня 2003 року на підставі рішення сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 березня 1998 року, ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельні ділянки, площею 0,91 га, які розташовані на території урочища "Пітроса" Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства, та який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60.

21 червня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрував спірні земельні ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером: :04:004:0024, площею 0,23 га, та кадастровим номером: :04:004:0028, площею 0, 68 га.

На засіданні дванадцятої сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 березня 1998 року заява ОСОБА_1 про надання земельних ділянок не розглядалась та не приймалося рішення від 27 березня 1998 року про виділення чи передачу у власність ОСОБА_1 земельних ділянок, площею 0, 91 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Новобарово в урочищі «Пітроса». Прізвище ОСОБА_1 у списках громадян, яким передано земельні ділянки у власність, у додатку до даного рішення відсутнє.

Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468, виданий 12 травня 2003 року ОСОБА_1 , на земельні ділянки, площею 0,91 га, які розташовані на території урочища "Пітроса" Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства, видано ОСОБА_1 на підставі неіснуючого рішення Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області.

Вказані обставини підтверджуються також ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2024 року в кримінальному провадженні № 0000861 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, якою встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи відповідно до рішення першої сесії IV скликання від 11 квітня 2002 року № 1 «Про інформацію голови територіальної сільської виборчої комісії про підсумки виборів депутатів та сільського голови і визнання їх повноважень» на посаді голови Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в період з 12 травня 2003 року по 25 червня 2003 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), будучи службовою особою та неналежно виконуючи свої службові обов?язки через несумлінне ставлення до них, не перевіривши інформацію про наявність підстав для надання у власність ОСОБА_1 земельних ділянок, підписав та скріпив відтиском гербової печатки виконавчого комітету Новобарівської сільської ради державний акт на право приватної власності на земельні ділянки, площею 0,68 га та 0,23 га, в урочищі «Пітроса» Новобарівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства серії І-ЗК № 007468 на ім?я ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , де підставою у видачі стало рішення сесії Новобарівської сільської ради від 27 березня 1998 року, хоча фактично таке рішення 12 сесією XXII скликання Новобарівської сільської ради не приймалось. Таким чином, ОСОБА_2 , неналежно виконуючи свої службові обов?язки через несумлінне ставлення до них, підписав державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468 від 12 травня 2003 року та завірив його відтиском гербової печатки виконавчого комітету Новобарівської сільської ради без передбачених законом підстав у вигляді рішення, у зв`язку з чим, вказані земельні ділянки незаконно перейшли у власність ОСОБА_1 та вибули з комунальної власності Новобарівської сільської ради, чим спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави на суму 170 352, 00 гривень.

Тобто, ОСОБА_1 набув у приватну власність земельні ділянки у порушення вимог закону на підставі підробленого рішення органу місцевого самоврядування та отримав державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468, виданий 12 травня 2003 року, на земельні ділянки, площею 0,91 га, які розташовані на території урочища "Пітроса" Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області на підставі не існуючого рішення Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області.

Ураховуючи, що необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передачу у власність земельної ділянки, судом установлена відсутність такого рішення представницького органу територіальної громади села Новобарово правонаступником якого є селище Буштино Тячівського району Закарпатської області як власника земельних ділянок за кадастровим номером: :04:004:0024, площею 0,23 га, та кадастровим номером: :04:004:0028, площею 0, 68 га., що розташовані на території урочища "Пітроса" Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, що свідчить про порушення визначеного законом порядку набуття ОСОБА_1 права власності на зазначені земельні ділянки.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної № 1573-Е від 23 червня 2023 року ймовірна ринкова вартість земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 23 га, що розташована в с. Новобарово, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, із кадастровим номером: :04:004:0024 станом на 12 травня 2003 року могла становити 43 056, 00 гривень та ймовірна вартість земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 68 га, що розташована в с. Новобарово, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, із кадастровим номером: :04:004:0028 станом на 12 травня 2003 року могла становити 127 296, 00 гривень (а. с. 76-105).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.14 Конституції України, ч.1, ч.2 ст.373 ЦК України та ст.1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із ч.ч.1-3ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ч.1ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно із ч.3 та ч.4 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу(ч.6 ст. 118 ЗК України ).

Належними доказами підтверджено, що спірні земельні ділянки були набуті ОСОБА_1 із комунальної власності на підставі рішення сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 березня 1998 року, яке радою не приймалось, та Новобарівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області від імені територіальної громади не вчинила дій щодо розпорядження комунальним майном на підставі та у спосіб, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні, а тому спірні земельні ділянки вибули з володіння зазначеної сільської ради без вираження її волі.

З урахуванням встановлених обставини справи, суд прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги у спірних правовідносинах не являються тими обставинами, які б слугували підставою для скасуварря чи зміни рішення суду та не впливають на правові висновки у спірних правовідносинах і не спростовують викладеного вище.

А звідси, дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити на підставі приписів статті 375 ЦПК України, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді