СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 341/157/25

пр. № 2-о/759/362/25

05 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Бурштинська міська рада про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у квітні 2025 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 , правовстановлюючого документу на житло, а саме Свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.12.2002 р. Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради на підставі розпорядження міського голови від 25.12.2002 р., реєстровий номер 2462.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що 29.12.2002. за розпорядженням міського голови виконавчим комітетом Бурштинської міської ради видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Згідно зі свідоцтвом, виконком посвідчив, що квартира належить на праві спільної сумісної приватної власності батьку й матері заявниці, її брату ОСОБА_5 і « ОСОБА_2 ». У грудні 2024 року батько заявниці звернувся до нотаріуса для оформлення заповіту, у тому числі на належну йому частку квартири. При оформленні заповіту було виявлено, що у свідоцтві про право власності допущено помилку, а саме замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_2 ». Таким чином, у свідоцтві про право власності на житло повне ім?я заявниці зазначено неправильно, оскільки воно не відповідає її повному імені, зазначеному у свідоцтві про народження.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

у квітні 2025 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява за підсудністю із Галицького районного суду Івано-Франківської області на підставі ухвали судді від 18.02.2025 (а.с. 41-42).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 50-51).

Ухвалою судді від 04.04.2025 заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 52-53).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 21.04.2025 відкрито провадження по справі (а.с. 65).

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник заявника заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про слухання справи, 21.05.2025 надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 73).

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

ІІІ. Фактичні обставини справи

як вбачається із матеріалів справи, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 29.12.2002 виданого Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності гр. ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рівних долях (а.с. 7-8).

Згідно довідки №285 від 13.12.2024 Івано-Франківського обласногобюро технічної інвентаризації, щодо реєстрації права власності повідомлено, що згідно архівних даних 29.12.2002р. за ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 було зареєстровано право власності в рівних долях на квартиру АДРЕСА_1 . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право власності видане 29.12.2002р. виконавчим комітетом Бурштинської міської ради на підставі рішення виконкому від 25.12.2002р. №175. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 29.12.2002р., рестровий запис №2462, книга №13п. В свідоцтві про право власності допущено помилку. Правильно вважати - ОСОБА_2 (а.с. 19).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявників важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Аналізуючи зібрані по справі докази та пояснення, суд приходить до висновку що заяву про встановлення юридичного факту суд визнає обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовується, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 8, 13, 76-79, 81, 259, 263-265, 315-319, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Бурштинська міська рада про встановлення юридичного факту задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , правовстановлюючого документу на житло, а саме Свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.12.2002 р. Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради на підставі розпорядження міського голови від 25.12.2002 р., реєстровий номер 2462.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст рішення суду складено 16.06.2025.