РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11073/24

Номер провадження 2/495/1660/2025

17 червня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гелла С.В.,

із участю секретаря судового засідання Гасанзаде М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог завідувач Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданов Олександр Валентинович про знаття арешту з нерухомого майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог завідувач Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданов Олександр Валентинович, в якому просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 та скасувати в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень про арешт майна, а саме: арешт нерухомого майна, зареєстрованого 21.03.2009 14:30:42 №8567566.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Овідіопольським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено актовий запис № 109 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Так як позивачка є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , за її заявою до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 235/2024.

До складу спадкового майна ОСОБА_2 входить квартира АДРЕСА_1 .

Листом державного нотаріуса Саданова О.В. №1129/02-14 від 01.11.2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину так як нотаріусом виявлено наявність арешту на спадкове майно, накладеного Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.1999 року у справі №1234-99, реєстраційний номер обтяжень у Єдиному реєстрі заборон №8567566 від 21.03.2009 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №402246670 від 05.11.2024, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , накладено арешт, зареєстрований Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 15.09.1999 року.

07.11.2024 року адвокатом Бодюл А.І., яка діяла в моїх інтересах, було направлено адвокатський запит № 01-11/24 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, в якому адвокат просила надати копію ухвали Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 15.09.1999 року по справі №1234-99, за якою було накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а також копію остаточного рішення, прийнятого Білгород-Дністровським міським судом Одеської області по справі №1234-99.

26.11.2024 року своїм листом за №5/26511/2024 Білгород-Дністровським міським судом Одеської області повідомлено, що у зв`язку з відсутністю в архіві суду відомостей стосовно вказаної цивільної справи, надати копії ухвали та рішення суд немає можливості.

На даний час незанятий арешт з вищевказаної квартири не дає мені можливості реалізувати своє законне право на спадкування та в подальшому права розпорядження майном. За таких обставин у зв`язку з неможливістю зняття арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , що належала моїй покійній матері, ОСОБА_2 , в позасудовому порядку, я змушена звертатися з даною позовною заявою до суду.

Письмового відзиву на позовну заяву представник відповідача суду не надав.

23.05.2025 року ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи у його відсутність.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Із 04.04.2025 року вказана справа перебуває у провадженні судді Гелла С.В. Справу призначено на 17.06.2025 року.

У судове засідання 17.06.2025 року учасники справи не прибули.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Овідіопольським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено актовий запис № 109 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Так як позивачка є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , за її заявою до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 235/2024.

До складу спадкового майна ОСОБА_2 входить квартира АДРЕСА_1 .

Листом державного нотаріуса Саданова О.В. №1129/02-14 від 01.11.2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину так як нотаріусом виявлено наявність арешту на спадкове майно, накладеного Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.1999 року у справі №1234-99, реєстраційний номер обтяжень у Єдиному реєстрі заборон №8567566 від 21.03.2009 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №402246670 від 05.11.2024, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , накладено арешт, зареєстрований Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 15.09.1999 року.

07.11.2024 року адвокатом Бодюл А.І., яка діяла в моїх інтересах, було направлено адвокатський запит № 01-11/24 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в якому адвокат просила надати копію ухвали Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 15.09.1999 року по справі №1234-99, за якою було накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а також копію остаточного рішення, прийнятого Білгород-Дністровським міським судом Одеської області по справі №1234-99.

26.11.2024 року своїм листом за №5/26511/2024 Білгород-Дністровським міським судом Одеської області повідомлено, що у зв`язку з відсутністю в архіві суду відомостей стосовно вказаної цивільної справи, надати копії ухвали та рішення суд немає можливості.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, -належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не усіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Частиною першою статті 1 Закону «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

У постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 307/2464/21 викладено висновок, що «вчиняючи нотаріальні чи реєстраційні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної чи реєстраційної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин».

Так, у пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/166, провадження № 14-208цс18 та у пункті 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, провадження № 14-376цс18 зазначено, що для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності) поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

Аналогічний висновок міститься у пункті 27 постанови Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19 (пункт 27).

Суд надав позивачу доступ до правосуддя та не міг з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття позовної заяви до розгляду повернути позовну заяву.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

З огляду на те, що позивачем пред`явлено вимоги про зняття арешту на нерухоме майно не до особи, в інтересах якої накладено арешт, в задоволенні позову слід відмовити.

У даному випадку, відмова в позові не позбавляє позивача права повторно пред`явити вимогу про зняття арешту у разі пред`явлення цієї матеріально - правової вимоги до належного відповідача.

Таким чином, установивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 12, 13, 229, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог завідувач Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданов Олександр Валентинович про знаття арешту з нерухомого майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач Овідіопольська державна нотаріальна контора Одеської області, , місцезнаходження: вулиця Незалежності, 2-А, смт Овідіополь, Одеський район, Одеська область;

третя особа - завідувач Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданов Олександр Валентинович, місцезнаходження: вулиця Олімпійська, 12, місто Білгород-Дністровський, Одеська область.

Суддя С.В. Гелла