ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

м. Київ

справа № 497/301/22

провадження № 61-6657св24

Верховний Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків

за касаційною скаргою адвоката Драгун Ангеліни Святославівни як представника ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року у складі судді Кравцової А. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у складі колегії суддів: Кострицького В. В., Назарової М. В., Коновалової В. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в розмірі 781 855,00 грн.

Як на обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є власником домоволодіння на АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,0697 га за цією ж адресою, кадастровий номер :02:003:0205, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. По периметру земельної ділянки встановлений паркан із цегляних секцій, між якими розташовані колони, до паркана також приєднана в`їзна арка з монолітного залізобетону.

Відповідачу належить земельна ділянка на АДРЕСА_2 , яка є прилеглою до земельної ділянки позивача.

Влітку 2021 року відповідач на своїй ділянці виконав будівельні роботи, які включали демонтаж будівлі, зниження рівня ґрунту та зведення нового житлового будинку. Позивач не надавав відповідачу будь-якої згоди на здійснення будівельних робіт. Відповідач не мав дозволів та проектної документації на ці роботи.

В результаті будівництва пошкоджено паркан та в`їзну арку позивача, що створило загрозу їх падіння. Позивач за власний рахунок здійснив демонтаж та відновлення пошкодженого майна за згодою відповідача. Однак відповідач, незважаючи на попередні домовленості відмовився добровільно відшкодувати шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Болградський районний суд Одеської області рішенням від 20 червня 2023 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 781 855,00 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок будівництва відповідача сталося пошкодження майна позивача, а саме паркана і в`їзної арки до подвір`я. Розмір майнової шкоди підтверджено експертним висновком.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Одеський апеляційний суд постановою від 12 березня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Драгун А. С. як представника ОСОБА_2 залишив без задоволення, рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована законністю й обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростування причинного зв`язку між його діями і завданою позивачу матеріальною шкодою.

Заявлене відповідачем в суді апеляційної інстанції клопотання про призначення судової експертизи спрямоване на затягування розгляду справи, оскільки призначена за клопотання відповідача в суді першої інстанції судова експертиза проведена не була, через відмову відповідача від її проведення у зв`язку із відсутністю в нього коштів для оплати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзивів на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, адвокат Драгун А. С. як представник ОСОБА_2 ,просить скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2024 року й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, від 28 вересня 2021 року у справі № 761 /45721 /16-ц та постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 759/3547/17, від 27 січня 2021 року у справі № 753/13197/18, від 04 жовтня 2023 року у справі № 504/3314/15- ц, від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19, від 10 червня 2019 року у справі № 591/5118/14-ц, від 13 липня 2022 року в справі № 753/15095/17, від 26 травня 2022 року у справі № 1-23-32/135-08-4825; відсутній висновок Верховного суду щодо застосування статті 1166 ЦК України у подібних правовідносинах, а саме - якщо власник суміжної земельної ділянки виконує будівельні роботи на сусідній земельній ділянці на підставі дозвільних документів, які надають право на виконання будівельних робіт, та які є діючими та ніким не скасованими, чи настає цивільна відповідальність у такої особи, у разі пред`явлення позову власника сусідньої земельної ділянки; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункти 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач не довів причинний зв`язок між діями відповідача та завданою йому шкодою. Висновок від 30 грудня 2021 року не є висновком експерта в розумінні статей 102-106 ЦК України, не є належним та допустимим доказом. У висновку не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і те, що він підготовлений для подання до суду.

Призначена судом першої інстанції будівельна технічна експертиза не була проведена, оскільки сума, яка підлягала сплаті за її проведення перевищувала фінансові можливості відповідача. У зв`язку із погіршенням фінансового стану представник відповідача звертався із клопотанням щодо уточнення кола питань та зменшення їх кількості. Однак, суд відмовив у задоволенні клопотання.

Позивач не надав доказів проведення оцінки пошкодженого майна відповідно до законодавства. Розмір матеріальної шкоди, зазначений позивачем на підставі кошторисного розрахунку, не є належним підтвердженням вартості таких товарів і послуг.

Суд апеляційної інстанцій прийняв подані позивачем нові докази без зазначення виняткових випадків неможливості поданням ним цих доказів до суду першої інстанції.

Відповідач виконував будівельні роботи на підставі чинних дозвільних документів, які не були скасовані.

Позивач набув право власності у вересні 2021 року, в той час як майнову шкоду завдано влітку 2021 року.

У грудні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , мотивований законністю і обґрунтованістю судових рішень.

Суд обґрунтовано відмовив у задоволенні повторного клопотання відповідача про призначення експертизи, оскільки відповідач не здійснив оплати за її проведення. Погіршення фінансового стану відповідача, що стало причиною невнесення оплати за проведення експертизи, не перешкоджало йому продовжувати будівництво, в результаті чого будівля позивача має нові пошкодження. Відповідач не був позбавлений можливості отримати висновок будівельно-технічної експертизи самостійно.

Наданий позивачем експертний висновок є належним доказом, у якому визначено чіткі причини руйнування і розмір завданої шкоди. Крім того, в судовому засіданні була допитана експерт, яка підтвердила свій висновок.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції та зупинено виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року.

03 березня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Позивач є власником будинку і земельної ділянки (кадастровий номер :02:003:0205) на АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 15 вересня 2021 року.

Відповідач є власником житлового будинку і земельної ділянки (кадастровий номер :02:003:0495) на АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою про знищення/знесення майна від 07 квітня 2022 року був знесений будинок на АДРЕСА_2 .

28 жовтня 2021 року відділ містобудування та архітектури Белградської міської ради на замовлення ОСОБА_2 видав будівельний паспорт на адресу забудови на АДРЕСА_2 .

Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкту на АДРЕСА_2 від 04 лютого 2022 року строк закінчення будівництва не зазначено; власник будує власними силами, вартість основних фондів, що приймаються в експлуатацію, 200 000,00 грн.

В акті обстеження території присадибних ділянок на АДРЕСА_1 і на АДРЕСА_2 від 19 листопада 2021 року, складеному комісією із шести осіб, зазначено, що на межі спірних земельних ділянок влаштовано фундамент. Згідно з інформацією Інспекції з благоустрою Белградської міської ради, у 2020 році попередню власницю будинку на АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , притягнено до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою території міста Болград. Болградська міська рада не видавала дозвільних документів на виконання підготовчих і будівельних робіт, оскільки це не є її компетенцією. Болградська міська рада і її виконавчі органи рішення про надання дозволу на забудову земельної ділянки не ухвалювали.

Відповідно до висновку експертної організації ТОВ «Екострой і К» від 30 грудня 2021 року внаслідок робіт із зниження рівня денної поверхні ґрунту та влаштування фундаментів будівлі житлового будинку на майданчику нового будівництва були підкопані, розкриті та оголені фундаменти в`їзної арки та частини (довжиною 28 м) паркана, що огороджує земельну ділянку на АДРЕСА_1 , які безпосередньо примикають до майданчика нового будівництва; саме вказані роботи спровокували пошкодження частини огорожі (паркана) та в`їзної арки - перекіс металевих воріт в`їзної арки; вихід їх із площини (нахил до 10 см) у бік майданчика нового будівництва; вартість демонтажних робіт, розрахована за кошторисом програмним комплексом АВК-5 за державними розцінками, затвердженими Держбудом України, становить 158 423,00 грн, вартість відновлювальних робіт, розрахована за такою ж методикою, становить 623 432,00 грн, а всього - 781 855,00 грн.

Експерт ОСОБА_4 була допитана в суді першої інстанції та підтвердила свій висновок, зазначивши, що сума, зазначена у висновку, станом на час розгляду справи має бути збільшена з врахуванням значного підвищення цін на будівельні матеріали і роботи.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках; 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктами «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до частини першої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач здійснював будівельні роботи, які призвели до пошкодження його майна, а саме паркану, що завдало матеріальної шкоди у розмірі 781 855,00 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав висновок експертної організації ТОВ «Екострой і К» від 30 грудня 2021 року.

Встановивши, що в результаті здійснення відповідачем будівництва та з його вини сталося пошкодження паркану та в`їзної арки до подвір`я позивача, внаслідок чого завдано матеріальну шкоду в розмірі 781 855,00 грн, відповідач не спростував причинного зв`язку між його діями і завданою шкодою, повторно заявлене відповідачем клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи спрямоване на затягування процесуальних строків розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що поданий позивачем висновок не є висновком експерта в розумінні ЦПК України, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, не спростовують висновків судів, адже такий висновок може бути оцінений судом як письмовий доказ. Водночас, заперечуючи проти висновку позивача, відповідач не надав належних і допустимих доказів на його спростування, при цьому відповідач не був позбавлений можливості подати власний висновок.

Аргументи касаційної скарги щодо необґрунтованої відмови судів у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи є безпідставними. Відповідач скористався своїм процесуальним правом на подання відповідного клопотання в суді першої інстанції, однак сам відмовився від проведення експертизи у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовуються, зводяться до незгоди з ними та необхідності здійснення переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Оскільки виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року було зупинено ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року, його виконання необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Драгун Ангеліни Святославівни як представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов