УХВАЛА

04 червня 2025 року

м. Київ

справа № 464/1281/24

провадження № 61-867св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року в складі судді Беспальок О. А. та постанову Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року в складі колегії суддів: Ніткевича А. В.,Бойко С. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що є власником 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира). Квартира набута на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, про що 20 грудня 2012 року видано витяг про державну реєстрацію прав, відповідно до якого квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6

26 грудня 2014 року між співвласниками квартири був укладений договір про визначення ідеальних часток по 1/5 кожному співвласнику, таким чином вона набула право власності на 1/5 ідеальну частку квартири. На підставі договору дарування від 26 грудня 2014 року ОСОБА_5 подарувала їй 1/5 частку квартири. 19 квітня 2021 року ОСОБА_2 подарувала їй 1/10 частку квартири, відтак на підставі вищезазначених правочинів вона набула право власності на 1/2 частку квартири.

Її матір ОСОБА_2 має у власності 1/10 частку квартири, рідна сестра ОСОБА_3 - 1/5 частку квартири, племінниця ОСОБА_4 - 1/5 частку квартири. На даний час у квартирі, окрім неї, проживає ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Між ними встановлений порядок користування житловими приміщеннями, однак тривалий час виникають конфлікти та сварки, що підтверджується постановами Сихівського районного суду м. Львова про притягнення до адміністративної відповідальності та вироком цього ж суду від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_3 . Причинами конфлікту є неможливість використання приміщень спільного користування у спірній квартирі, у зв`язку з чим між ними виникли неприязні стосунки.

На неодноразові пропозиції про розподіл квартири та мирне врегулювання спору, вона отримувала відмови відповідачів. Оскільки між ними не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та виділ у натурі частки з такого, призвело до неможливості укладення відповідного правочину, просила суд захистити її права шляхом виділу в натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У підготовчому судовому засіданні сторони подали спільну заяву, у якій просили затвердити мирову угоду, укладену між ними 25 березня 2024 року, і закрити провадження у справі, оскільки дійшли згоди та порозуміння щодо виділу майна, що є у їх спільному користуванні. Зазначили, що правові наслідки укладення мирової угоди їм відомі та зрозумілі.

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року, визнано мирову угоду та закрито провадження у цій справі.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку з визнанням мирової угоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, керувався тим, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення про закриття провадження у справі. Вказала, що судами неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, умови мирової угоди суперечать закону і порушують права інших співвласників та є невиконуваними.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції та аргументи учасників справи

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2025 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про відмову від позову.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

У листі від 15 травня 2025 року № 11333/0/222-25 Верховний Суд роз'яснив сторонам передбачене пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України право подати пояснення та висловити міркування з приводу поданої ОСОБА_1 заяви про відмову від позову.

У травні 2025 року ОСОБА_3 в порядку статті 43 ЦПК України подала пояснення на касаційну скаргу та заяву ОСОБА_1 про відмову від позову, у яких вказала про безпідставність доводів скарги та законність й обґрунтованість оскаржуваних судових рішень. Заявник вказала на те, що ОСОБА_1 провела перепланування спірної квартири з порушенням умов укладеної мирової угоди та ухвалених у справі судових рішень.

У червні 2025 року ОСОБА_1 подала пояснення щодо поданої нею заяви про відмову від позову, у яких повторно повідомила про обізнаність із правовими наслідками такої відмови.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просила прийняти відмову від позову та закрити провадження у цій справі у зв'язку із зміною розподілу часток між співвласниками спірної квартири. Водночас заявник повідомила про обізнаність із наслідками прийняття судом такої відмови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи заяви позивачки ОСОБА_1 про відмову від позову та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частин першої, другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позову відповідно до вимог статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі, про що вона зазначила у своїй заяві, така заява підлягає задоволенню, провадження у справі - закриттю, а оскаржувані судові рішення підлягають визнанню нечинними. Підстав для неприйняття відмови позивачки від позову не встановлено.

Висновки за результатами розгляду заяви

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та поданої позивачкою ОСОБА_1 заявою про відмову від позову, суд приймає відмову ОСОБА_1 від позову та визнає нечинними ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року. У зв`язку із цим провадження у цивільній справі № 464/1281/24 підлягає закриттю.

Керуючись статтями 206, 255, 408, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній власності.

Визнати нечинними ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року.

Провадження у справі № 464/1281/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній власності, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович