УХВАЛА

06 червня 2025 року

м. Київ

справа № 175/3524/23

провадження № 61-5755ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив здійснити поділ майна, що є спільною власністю подружжя шляхом:

визнання права власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 139,1 кв. м, житловою площею 56,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнання права власності на 1/2 частку нежитлового приміщення, площею 20,0 кв. м (гараж) № НОМЕР_1 , розташованого за вказаною адресою;

стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 370 440,00 грн, що становить компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Infiniti QX60», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 ;

стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, за борговими розписками, в сумі 20 800,00 дол. США, що еквівалентно 769 600,00 грн на час розгляду справи;

визнання особистою власністю ОСОБА_2 торговельно-складської будівлі з адміністративно-побутовими приміщеннями літ. А та сторожкою літ. Б, огорожею № 1-5, замощення I, загальною площею 854,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .

За ОСОБА_1 визнати:

право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення площею 20,0 кв.м. (гараж) № НОМЕР_1 , розташованого за вказаною адресою;

право власності на 1/2 частку автомобіля «Infiniti QX60», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за нею:

право власності на 1/2 частку торгівельно-складської будівлі з

адміністративно-побутовими приміщеннями літ. А та сторожкою літ. Б, огорожню

№ 1-5, замощення I, загальною площею 854,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

право власності на автомобіль «Infiniti QX60», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року первіснийпозов задоволено частково.

Здійснено поділ майна, що є спільною власністю подружжя, визнавши за ОСОБА_2 :

право власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 139,1 кв. м, житловою площею 56,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення, площею 20,0 кв. м (гараж) № НОМЕР_1 , розташованого за вказаною адресою.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 370 440,00 грн, що становить компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Infiniti QX60», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 .

За ОСОБА_1 визнано:

право власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 139,1 кв. м, житловою площею 56,8 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення, площею 20,0 кв. м (гараж) № НОМЕР_1 , розташованого за вказаною адресою;

право власності на 1/2 частку автомобіля «Infiniti QX60», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 .

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за розписками в сумі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 365 686,00 грн на дату звернення до суду із позовною заявою.

Визнано особистою власністю ОСОБА_2 торговельно-складські будівлі з адміністративно-побутовими приміщеннями літ. А та сторожкою літ. Б, огорожею №1-5, замощенням I, загальною площею 854,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні зустрічного позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду 25 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за розписками в сумі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 365 686,00 грн на дату звернення до суду із позовною вимогою скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Посилання в резолютивній частині рішення суду першої інстанції про визнання права власності на 1/2 частку автомобіля «Infiniti QX60», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_3 за ОСОБА_1 , виключено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків для подання уточненої касаційної скарги.

У червні 2025 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 травня 2025 року.

У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року в справі № 756/8056/19, від 14 лютого 2024 року в справі № 752/18272/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

не досліджено зібрані в справі докази.

Верховний Суд не приймає до уваги, як підставу касаційного оскарження посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки заявницею не вказано щодо якої норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів від 26 лютого 2025 року № 4273-ІХ змінено найменування Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, матеріали цивільної справи № 175/3524/23 необхідно витребувати з Дніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Дніпровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 175/3524/23за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 червня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян