Дата документу 24.06.2025 Справа № 334/3531/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3531/25 Головуючий в 1-й інстанції Бредіхін Ю.Ю.
Провадження №22-ц/807/1232/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна,

за апеляційною скаргою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Яйлова Костянтина Васильовича в інтересах держави в особі Запорізької міської ради на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2025 року про відмову в забезпеченні позову,

В С Т А Н О В И В:

01 травня 205 року заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Шевейко Р.І. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 із вимогою про стягнення безпідставно набуто майна в розмірі 344 638,86 грн. Зазначав, що 12.05.2006 на підставі рішення тридцять першої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради № 17/74 від 17.03.2006 між Торгівельно-промисловою транснаціональною корпорацією «Кераміст» та Запорізькою міською радою був укладений Договір оренди землі, площею 0,3939 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для розташування центру технічного обслуговувания автомобілів. Разом із укладанням договору сторони підписали акт приймання-передачі земельної ділянки (кадастровий № :04:026:0034).

07.12.2007 виконавчим комітетом Запорізької міської ради на підставі рішення від 23.11.2007 № 481/20 видано свідоцтво про право власності ТПТК «Кераміст» на будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстровано ОП «ЗМБТІ» 19.12.2007.

На підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 7716, право власності на нерухоме майно: будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , перейшло у власність ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :04:026:0034, загальною площею 0,3939 га, по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6.3.2 цього Договору на Покупця в особі ОСОБА_2 покладено обов`язок подати документи на укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташоване Майно.

В подальшому, рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 у справі № 908/3366/15 договір оренди землі №№95 між ТIПТК «Кераміст» та Запорізькою міською радою розірвано. Актом приймання-передачі від 21.07.2015 земельна ділянка з кадастровим номером :04:026:0034 повернута Запорізькій міській раді.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна земельна Ділянка з кадастровим номером :04:026:0034 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя, інформація щодо оформлення права користування земельною ділянкою відсутня.

Таким чином, ОСОБА_1 , починаючи з 21.07.2015 по теперішній час використовує земельну ділянку за кадастровим номером :04:026:0034 без достатньої правової підстави.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2024 у справі № 334/2758/23 із ОСОБА_1 стягнуто на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в сумі 232 733,14 грн. за використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:026:0034 у період з 01.03.2020 по 11.03.2022.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 26.07.2024 за № 8864/5/08-01-24-10 ОСОБА_1 не значиться на обліку як платник земельного податку або орендної плати за адресою: АДРЕСА_2 . Інформація щодо сплати земельного податку або орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :04:026:0034 відсутня.

Запорізькою міською радою здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 3939 кв.м., з кадастровим номером :04:026:0034 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди за період з 03.04.2017 по 29.02.2020, відповідно до якого розмір недоотриманих доходів становить 334638, 86 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у вищезазначений період часу користувалась вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, через що відповідно до положень ст.. 1212-1214 ЦК України повинна відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержала у вигляді несплаченої орендної плати за період з 03.04.2017 по 29.02.2020 у розмірі 334638, 86 грн.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме: автомобілю марки «Tesla Model 3», 2021 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в межах суми 344638, 86 грн., заявленої до стягнення.

В обґрунтування своєї заяви прокурор вказує, що метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Зазначає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішення може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Запорізької міської ради.

До ОСОБА_1 заявлена позовна вимога про стягнення 344638, 86 грн. до місцевого бюджету, від сплати яких остання упродовж тривалого часу безпідставно ухиляється. При цьому, транспортний засіб «Tesla Model 3», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за відповідачем та на час реєстрації мав вартість 572591, 14 грн.

Вказує, що обраний вид забезпечення позову накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження ним. Водночас, відсутність такого обтяження може призвести до невиконання майбутнього судового рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2025 року заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Яйлов К.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріалами справи підтверджено існування реальної загрози ефективному захисту порушених інтересів держави у випадку незастосування забезпечення позову. Заявлені заходи є достатніми та співмірними у співвідношенні до заявлених позовних вимог. При цьому, накладення арешту на транспортний засіб не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володіння власника, а обмежується лише можливість розпорядження ним.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 вже є достовірно обізнаною про наявність у неї зобов`язань щодо внесення обов`язкових платежів за використання відповідної земельної ділянки, проте остання не вчиняє жодних дій до усунення таких порушень.

ОСОБА_1 не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення останній судової повістки 13.06.2025. Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що прокурором не надано суду доказів того, що на момент подання заяви про забезпечення позову існує певна реальна ймовірність здійснення відчуження майна відповідача.

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

У статті 150 ЦК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахування такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Предметом спору у даній справі є вимога прокурора в інтересах Запорізької міської ради до відповідача про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в розмірі 344638, 86 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що за ОСОБА_1 обліковується транспортний засіб марки TESLA MODEL 3, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, дата реєстрації за особою 19.07.2023, вартість 572591, 14 грн. (а.с. 8).

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, прокурор зазначає, що до постановлення рішення у справі відповідачем можуть бути вчинені дії, спрямовані на відчуження належного їй майна, що може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, врахувавши наявність зв`язку між заявленим прокурором заходом забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідача і предметом спору, співмірність і адекватність, колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку наявні підстави для забезпечення позову у спосіб накладення арешту на спірне нерухоме майно.

В матеріалах справи відсутні докази наявності на рахунках відповідача грошових коштів у сумі, необхідній для погашення заборгованості у разі задоволення позову. Виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача, присудженої до стягнення суми заборгованості. Вказане свідчить про наявність ризику невиконання рішення суду.

Крім того, відповідач не спростував наведені прокурором аргументи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 зазначив, що "…виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним".

Оскільки предметом спору є стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в розмірі 344638, 86 грн., накладення арешту на грошові кошти відповідача у такому розмірі здатне суттєво погіршити його майновий стан, водночас накладення арешту на вказаний транспортний засіб не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

ОСОБА_1 не спростувала доводів прокурора, що за обставин цієї справи такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача, оскільки нерухоме майно, на яке накладений арешт, залишається в її володінні та користуванні.

Можливість накладення арешту на майно в цій справі в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, заявлений прокурором захід забезпечення позову у спосіб накладення арешту на транспортний засіб, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову направлено на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача.

Зважаючи на викладене, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що ефективним заходом забезпечення позову заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя при існуванні спірних правовідносин є накладення арешту на транспортний засіб відповідача в межах заявленої до стягнення суми, тому за вказаних обставин оскаржувана ухвалу на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, а заява прокурора про забезпечення позову у обраний ним спосіб - задоволенню.

Оскільки апеляційний суд не здійснював розгляд справи по суті спору, розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання цієї апеляційної скарги, відповідно до положень статті 141 ЦПК України не здійснюється, а має бути проведений судом при ухваленні судового рішення по суті справи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Яйлова Костянтина Васильовича в інтересах держави в особі Запорізької міської ради задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2025 року про відмову в забезпеченні позову скасувати та прийняти постанову такого змісту:

Заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про забезпечення позову в цій справі задовольнити.

Накласти арешт на рухоме майно: транспортний засіб марки TESLA MODEL 3, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в межах суми 344638, 86 грн. (триста сорок чотири тисячі шістсот тридцять вісім гривень, 86 копійок).

Позивач: Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, 14; код ЄДРПОУ/умовний код: 02909973) в інтересах держави в особі Запорізької міської ради (69105, Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 206; ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Постанова підлягає негайному виконанню з часу її постановлення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Дата складання повної постанови 25 червня 2025 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар Г.С.Подліянова