Справа № 715/484/25
Провадження № 2/715/251/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Григорчак Ю.П.

секретар судового засідання Соломян О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з неї заборгованість за договором про надання коштів у позику № 4427651 від 28.02.2024 року у розмірі 89 100 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 28.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 4427651, за умовами якого останній було надано кредит 9 000 грн. у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта, зазначену у особистому кабінеті. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору виникла заборгованість в розмірі 89 100 грн., з яких: 9 000 грн. - за кредитом, 54 225 грн. та 25 875 грн. - за відсотками.

Посилається на те, що 25.10.2024 ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу з ТОВ «Фінтраст Капітал», яке прийняло права вимоги до боржників, що належали первісному кредиторові, серед яких і ОСОБА_1 .

В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінтраст Капітал» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в її відсутність.

Від представника відповідачки адвоката Ненько Ю.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказала на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволеною з наступних підстав.

Судом в становлено, що 28.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» й ОСОБА_1 укладено договір № 4427651 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким:

- Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 9 000 грн 00 коп. (п. 1.2);

- кредит надається строком на 360 днів з 28.02.2024 року по 22.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.3);

- стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору (п. 1.4);

- знижена процентна ставка становить 0,5% в день (п. 1.4.2);

- кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1);

- у розділі договору «Реквізити та підписи сторін» вказано таке:

1) ідентифікуючі відомості ТОВ «Лінеура Україна» (місцезнаходження, телефон, код, IBAN, МФО) та ОСОБА_1 (РНОКПП, серія та номер паспорта, фактичне місце її проживання, додаткові контактні дані: номер мобільного телефону, e-mail,);

2) договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 87540 і Товариством;

25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 25/10/2024, за яким останньому відступлено права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і кредитний договір № 4427651 з ОСОБА_1 , на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки.

Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором, сформованих первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 з 28.02.2024 року по 25.10.2024 року становила: 9 000 грн. сума виданого кредиту та 54 225 проценти за користування кредитом.

З моменту отримання права вимоги ТОВ «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 - з 26.10.2024 року позивачем нараховано відсотки в межах строку дії договору до 22.02.2025 року 25 875 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором чи законом. Щодо спору між сторонами інше не встановлено ні договором, ні законом.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частина 1 ст. 205 ЦК України приписує, що правочин може вчинятися в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Інше щодо спору між сторонами законом не встановлено.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому цією статтею; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 цього ж Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Визначення можливих способів здійснення безготівкових розрахунків повинно відбуватись з дотриманням вимог Закону України «Про платіжні послуги». Відповідно до п. 88 ст. 1 цього Закону технологічний оператор платіжних послуг - юридична особа, що надає послуги процесингу, клірингу або виконує операційні, інформаційні та інші технологічні функції, пов`язані з наданням платіжних послуг, без залучення коштів за платіжними операціями на свій рахунок. У п. 94 цієї статті зазначено, що фінансова установа, яка має право на надання платіжних послуг, - небанківська фінансова установа, що не має статусу платіжної установи або установи електронних грошей, у порядку, визначеному законом, має право надавати окремі фінансові платіжні послуги.

Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами доведено, що:

- переглядаючи веб-сайт ТОВ «Лінеура Україна», відповідачка мала змогу ознайомитися й ознайомилася з правилами надання цим Товариством коштів у позику, з інформацією про кредит, вірогідним текстом кредитного договору, з інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;

- відповідачкою в порядку ч. ч. 6 та 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі укладено та підписано 28.02.2024 року договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4427651 з ТОВ «Лінеура Україна», за умовами якого нею отримано у позику 9 000 грн 00 коп. на її картковий рахунок в АТ КБ «Приват Банк», що підтверджується відповіддю з АТ КБ «Приват Банк», в якій зазначено, що 28 лютого 2024 року на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 надійшов переказ коштів в сумі 9 000,00 грн.;

- ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за указаним кредитним договором. Укладений останніми договір факторингу не є ні нікчемним, ні недійсним, а тому він підлягає виконанню всіма учасниками правовідносин, що ними породжено.

Враховуючи вище викладене, суд відхиляє доводи представниці відповідачки, що дана позовна заява є необґрунтованою та безпідставною.

Так, відповідно до ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦП України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, згоди боржника на заміну кредитора законодавством не вимагається. У випадку не повідомлення боржника про зміну кредитора останній несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, зокрема, щодо виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові, що є належним виконанням. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що відповідачка, жодних платежів протягом строку дії договору не здійснювала.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачкою позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачкою умов, укладеного договору позики в електронній формі, а також нарахований позивачем відповідно до укладеного договору борг за кредитним договором в сумі 89 100 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У Постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» є адвокат Столітній М.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 року.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, Столітній М.М. подав до суду акт наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги в якому визначено, що адвокатом надано послуги на загальну суму 10 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціни позову, а також враховуючи те, що відповідачка заперечувала проти суми витрат на правничу допомогу, з урахуванням принципу розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень та підстав для стягнення витрат на судовий збір 2422,40 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає по АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (; вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150) заборгованість за кредитними договорами у сумі 89 100 (вісімдесят дев`ять тисяч сто) гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя