Справа № 297/3935/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пархоменко Микола Володимирович, на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2024 року у складі судді Ільтьо І.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договорі №609333760.

Відповідно до Реєстру боржників №133 від 11.05.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитний договором №609333760.

20.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 57176,12 грн., з яких: 16498,14 грн. сума заборгованості по основному боргу; 40677,98 грн. сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №609333760 від 15 жовтня 2020 року в розмірі 57176,12 грн., з яких: 16498,14 грн. сума заборгованості по основному боргу; 40677,98 грн. сума заборгованості за відсотками, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вул. Симона Петлюри, 30, м.Київ, , р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за кредитним договором №609333760 від 15 жовтня 2020 року в сумі 57 176 (п`ятдесят сім тисяч сто сімдесят шість) гривень 12 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пархоменко Микола Володимирович, просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №609333760 від 15 жовтня 2020 року в розмірі 14250 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки зобов`язання за кредитним договором вчасно виконано не було, відтак сума стягнення за ним мала б складати 14250 грн. Зазначає, що додані до позовної заяви додатки щодо пролонгації дії кредитного договору та зміни його умов в частині розміру та нарахування відсотків відповідачем не підписувалися та про їх існування йому стало відомо після подання позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних фізична особа, персональні дані якої обробляються; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 15 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №609333760 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, за цим Договором Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. або п.1.5. цього Договору.

Кредит надається (Договір укладається) строком на 25 (двадцять п`ять) днів від дати отримання кредиту позичальником (п.1.2. Договору).

Згідно з п.1.3. Договору на період строку, визначеного п.1.2. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,55% відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п.1.2. Договору, за умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70% відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь час користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п.1.4. Договору).

Відповідно до п.1.5. Договору базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п.1.2. Договору, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70% відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п.1.4. цього Договору.

Позичальник зобов`язаний повернути Товариству кредит, нараховані проценти згідно п.1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п.1.2. цього Договору (п.1.6. Договору).

Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

19.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №609333760 від 15.10.2020, згідно якої сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 6500 грн. з 19.10.2020 на строк дії договору №609333760 від 15.10.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах Договору.

Відповідно до листа Акціонерного товариства «Укрсиббанк» №29-4-01/07-531-БТ від 05.03.2024 слідує, що на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 було зараховано 19.10.2020 грошові кошти в розмірі 10 000 грн., а 21.10.2020 в розмірі 6500 грн.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти (10 000 грн. та 6500 грн.) на банківський рахунок ОСОБА_1 .

09.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №609333760 від 15.10.2020, згідно якої стороно погодили, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №609333760 від 15.10.2020 на 30 днів. Починаючи з 09.11.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1,56% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткового угоди.

07.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №609333760 від 15.10.2020, згідно якої стороно погодили, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №609333760 від 15.10.2020 на 28 днів. Починаючи з 09.12.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1,25% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткового угоди.

04.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №609333760 від 15.10.2020, згідно якої стороно погодили, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №609333760 від 15.10.2020 на 28 днів. Починаючи з 06.01.2021 позичальник сплачує за користування кредитом 0,78% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткового угоди.

01.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №609333760 від 15.10.2020, згідно якої стороно погодили, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №609333760 від 15.10.2020 на 28 днів. Починаючи з 03.02.2021 позичальник сплачує за користування кредитом 0,78% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткового угоди.

06.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №609333760 від 15.10.2020, згідно якої стороно погодили, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №609333760 від 15.10.2020 на 30 днів. Починаючи з 03.03.2021 позичальник сплачує за користування кредитом 0,78% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткового угоди.

06.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №609333760 від 15.10.2020, згідно якої стороно погодили, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №609333760 від 15.10.2020 на 3 дні. Починаючи з 02.04.2021 позичальник сплачує за користування кредитом 0,78% в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткового угоди.

28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договорі факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01, згідно якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №133 від 11.05.2021 слідує, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №609333760 від 15.10.2020 у розмірі 49115,91 грн., з яких 16498,14 грн. заборгованість по основному боргу; 32617,77 грн. заборгованість по відсоткам.

20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 слідує, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №609333760 від 15.10.2020 у розмірі 57176,12 грн., з яких 16498,14 грн. заборгованість по основному боргу; 40677,98 грн. заборгованість по відсоткам.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №609333760 від 15.10.2020 слідує, що станом на 31.07.2023 ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №609333760 від 15.10.2020 в сумі 57176,12 грн., з яких: 16498,14 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 40677,98 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 11.05.2021 слідує, що відповідачем ОСОБА_1 було здійснено часткову сплату заборгованості за договором №609333760 від 15.10.2020 у розмірі 2126 грн. 09.11.2020, 7208 грн. 07.12.2020, 5877 грн. 04.01.2021, 3759 грн. 01.02.2021, 4247 грн. - 06.03.2021, 15 грн. 08.04.2021, 2000 грн. 13.04.2021, 35 грн. 24.04.2021, 15 грн. 10.05.2021.

Окрім того, відповідачем ОСОБА_1 04.08.2021 також було здійснено часткову сплату заборгованості за договором №609333760 від 15.10.2021 у розмірі 4000 грн., що стверджується розрахунком заборгованості, здійсненим попереднім кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс».

Отже, оскільки у встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив нараховані проценти, відтак у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку.

Однак, задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договором №609333760 від 15.10.2020, суд першої інстанції не врахував того, що за змістом ст.1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як встановлено апеляційним судом вище, за умовами договору №609333760 від 15.10.2020 строк кредиту становить 25 днів (п.1.2. Договору).

Відповідно до доданих позивачем додаткових угод від 09.11.2020, 07.12.2020, 04.01.2021, 01.02.2021, 06.03.2021 до договору №609333760 від 15.10.2020 слідує, що сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №609333760, на, відповідно, 30 днів, 28 днів, 28 днів, 28 днів, 30 днів, 3 дні.

Доказів продовження надалі строку кредитування позивачем не надано.

Таким чином, враховуючи погоджені сторонами умови Договору, слідує, що загальний строк кредитування за ним становив 172 дні, тобто до 04.04.2021.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 11.05.2021 слідує, що такий здійснювався за період з 15.10.2020 по 11.05.2020, що становить 209 днів, тобто первісним кредитором було здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування після 04.04.2021.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого попереднім кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» станом на 06.03.2021 слідує, що нарахування процентів за користування кредитом продовжилося нараховуватися відповідачу ОСОБА_1 до 23.06.2021, тобто здійснювалося поза межами строку кредитування.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 станом на 04.04.2021 становила 20 230,15 грн., з яких 16498,14 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3732,01 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом.

Судом встановлено, що відповідачем після закінчення строку кредитування продовжувалася часткова оплата заборгованості за договором. Так, 08.04.2021 ним було здійснено оплату в розмірі 15 грн., 13.04.2021 2000 грн., 24.04.2021 35 грн., 10.05.2021 15 грн., 04.08.2021 4000 грн.

Відповідачем в апеляційній скарзі визнається заборгованість за Договором у розмірі 14 250 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів, враховуючи розмір визнаної відповідачем суми заборгованості, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №609333760 від 15.10.2020 у розмірі 14 250 грн.

Відповідно до ч. 1 п. 1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні, із викладенням резолютивної частини рішення у редакції даної постанови.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем заявлено позов на суму 57176,12 грн. Апеляційним судом задоволено вимоги позивача в загальному розмірі 14250 грн., що складає 24,92% від пред`явлених вимог.

При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн. За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 24,92%), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з ОСОБА_1 підлягало стягненню 668,85 грн. (2684 грн. х 24,92%), при цьому оскільки у задоволенні вимог відмовлено (на 75,08%) з позивача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3022,72 грн. (4026 грн. х 75,08%). Відтак, у силу ч. 10 ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 з позивача слід стягнути різницю судового збору у розмірі 2353,87 грн. (3022,72 грн. - 668,85 грн.).

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пархоменко Микола Володимирович, - задовольнити частково.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2024 року змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, 01032, Україна, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок, 30) заборгованість за договором №609333760 від 15.10.2020 у розмірі 14 250 грн., з яких 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 250 грн. сума заборгованості за відсотками

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, 01032, Україна, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок, 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) 2353,87 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: