ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/4542/24
Номер провадження 22-з/818/36/25
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2025 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 Авілової Олени Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 644/4820/20 за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року в складі судді Ізмайлова І.К. у справі № 644/4820/20 за заявою Комунального підприємства «Харківводоканал», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», Київський відділ Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «КП Вода» про визнання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 644/4820/20 від 01 липня 2021 року таким, що не підлягає виконанню,
У червні 2024 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернулось до суду з заявою про визнання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 644/4820/20 від 01 липня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ»), Київський відділ Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Київський ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ) , Товариство з обмеженою відповідальністю «КП Вода» (далі ТОВ КП Вода»).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року у задоволенні заяви КП «Харківводоканал» відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року апеляційну скаргу КП «Харківводоканал» залишено без задоволення; ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року залишено без змін.
20 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Авілова Олена Михайлівна, подав заяву про ухвалення додаткового рішення.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду на з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 19 червня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
Комунальне підприємство «Харківводоканал» отримано 20 травня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.80).
Васьков Олександр Юрійович - представник КП «Харківводоканал» отримано 20 травня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.82).
Калантар`ян Оганес Ваганович отримано 22 травня 2025 року (том 2, а.с.87).
Калантар`ян Наталя Іванівна отримано 22 травня 2025 року (том 2, а.с.88).
Авілова Олена Михайлівна - представник ОСОБА_2 , Калантар`яна О.В. отримано 20 травня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.83).
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» отримано 20 травня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.81).
Вініцький Микола Вікторович - представник КП «ХТМ» отримано 20 травня 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.84).
Товариство з обмеженою відповідальністю «КП Вода» заінтересована особа Київський відділ Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримано 20 травня 2025 року в електронному кабінеті (том 1, а.с.79).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Матеріали справи свідчать, що 13 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Авіловою О.М, укладено договір про надання правничої допомоги, предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції з приводу спору з КП «ХТМ» відносно повірки та ремонту лічильників (справа №644/4820/20) (том 1, а.с. 240).
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
При визначенні розміру судових витрат, що підлягає стягненню на правову допомогу, судова колегія виходить з того, що предметом оскарження було визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тобто, з процесуальних питань, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах. Також, обставини, на які посилається заявник, вже були предметом судових спорів, що не заперечується ОСОБА_1 , тобто, є таким, що не потребують від адвоката додаткового часу на їх вивчення.
Також, на час звернення з апеляційною скаргою КП «Харківводоканал» правова позиція ОСОБА_1 здебільшого вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин, що потребує зазначеного адвокатом проміжку часу та зусиль, до суду не надано.
Отже, оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката судова колегія вважає, що розмір заявлених до стягнення судових витрат не відповідає критеріям необхідності та співмірності, а тому, виходячи з із засад розумності та справедливості, обсягу виконаних адвокатом робіт, він підлягає зменшенню до 1000 грн та саме ця сума має бути компенсована у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина