Справа №567/743/25
Провадження №2/567/378/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що з 26 липня 2017 року позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №131), та який 09.11.2022 року згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області був розірваний.

Від спільного подружнього життя у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якої позивачка записана матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює.

Зазначає, що вони з відповідачем проживають окремо, зокрема, відповідач за адресою: АДРЕСА_1 , а вона разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Зазначає, що її малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються в Острозькому ліцеї № 2 Острозької міської ради Рівненської області.

Вказує, що малолітня донька ОСОБА_3 знаходиться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно, вона не має можливості надати для неї належне утримання, достатнє для її віку, оскільки отримуваного нею доходу не вистачає на утримання двох малолітніх дітей для задоволення усіх їх першочергових потреб.

Власного нерухомого та рухомого майна позивачка не має, грошові заощадження у неї відсутні.

Зазначає, що також на її утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з нею, та щодо якого відомості про відповідача, як батька дитини, виключені з актового запису про народження, згідно рішення Острозького районного суду від 20.03.2023 року.

Вказує, що вона самостійно не має можливості надати для доньки належне матеріальне утримання, достатнє для її віку, інші джерела та грошові заощадження у неї відсутні, власного нерухомого, рухомого майна немає, вкладів на банківських рахунках вона не має. Стан здоров`я у неї та у малолітньої доньки - добрий.

Позивачка зазначає, що відповідач матеріальну участь в утриманні їхньої спільної малолітньої доньки бере не регулярно, та не в достатньому розмірі, хоча має стабільний, регулярний дохід та всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні малолітньої доньки ОСОБА_3 , оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною людиною, та на даний час відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , де отримує регулярний щомісячний дохід.

Вказує, що домовленість між ними щодо утримання їхньої спільної малолітньої доньки відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття належним чином не виконує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання доньки в достатньому розмірі не надає, хоча зобов`язаний це робити, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом.

Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 12.05.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно вищевказаної ухвали суду від 12.05.2025 року витребувано з військової частини НОМЕР_1 відомості про займану посаду та розмір грошового забезпечення відповідача ОСОБА_2 за останні 12 місяців.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.1, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Правом подати до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не скористався.

Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки від 08.05.2025 року зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 та саме за вказаною адресою відповідачу направлялися судові повістки та інші процесуальні документи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 26 липня 2017 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 131) та який був розірваний згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 09.11.2022 року у справі № 567/1236/22 (а.с.13).

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.07.2017 року (актовий запис № 208) (а.с.8).

Окрім того, у позивачки на утриманні також перебуває ще одна малолітня дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якого відповідач був вказаний батьком дитини, та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20.03.2023 року у справі №567/29/23 відомості про відповідача, як батька дитини ОСОБА_4 , виключені з актового запису про народження останнього (а.с.14-16).

З доводів позивачки та витягу з реєстру територіальної громади №2024/012362274 від 13.10.2024 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 та фактично проживає разом з двома малолітніми дітьми за адресою : АДРЕСА_3 (а.с.7).

Згідно довідки Острозького ліцею № 2 Острозької міської ради Рівненської області № 01-28/136 від 11.04.2025 року, ОСОБА_3 навчається в 2-Б класі Острозького ліцею № 2 Острозької міської ради (а.с.10).

Згідно довідки Острозького ліцею № 2 Острозької міської ради Рівненської області № 01-28/148 від 25.04.2025 року, ОСОБА_4 навчається в 7-Б класі Острозького ліцею № 2 Острозької міської ради (а.с.17).

Згідно довідки про доходи № 579 від 14.04.2025 року позивачка ОСОБА_1 працювала в Управлінні освіти, молоді та спорту виконкому Острозької міської ради (ЗДО №2 "Веселка" м.Острог) помічником вихователя та загальна сума її доходу з жовтня 2024 р. по січень 2025р. становила 39 773,55 грн. (а.с.11).

Згідно довідки про доходи №192 від 11.04.2025 року позивачка ОСОБА_1 працює в КЗ "Острозький психоневрологічний інтернат"Рівненської обласної ради на посаді молодшої медичної сестри (санітарка-палатна) та загальна сума її доходу з лютого 2025р. по березень 2025р. становить 16 990,53 грн. (а.с.12).

Згідно довідок військової частини НОМЕР_1 №461 від 28.05.2025 року та №1431 від 29.05.2025 року відповідач ОСОБА_2 з 27.11.2024 року згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , та загальна сума отриманого ним доходу за період з 27.11.2024 року по 30.04.2025 року становить 233 587,03 грн.(а.с.36-37).

З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з нею в АДРЕСА_1 , окремо від відповідача, та перебуває на її утриманні, відповідач участь в утриманні доньки бере не регулярно, та не в достатньому розмірі, та наведені обставини відповідачем не заперечуються та не спростовані.

Отже, з доводів позивачки та досліджених судом доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхня спільна дитина ОСОБА_3 проживає з позивачкою та між батьками дитини не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні доньки.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить - 3 196 гривень Отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 598 грн. на місяць.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , належним чином регулярної участі в її утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у її матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своєї доньки, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини.

При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою та не надав доказів на спростування позовних вимог у заявленому позивачкою розмірі.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітньої доньки, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка.

В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання доньки, суд виходить з того, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним, має стабільний та регулярний дохід, хронічних захворювань та інвалідності немає,та доказів, які б спростовували вищевказані обставини суду не надав, позаяк позивачка має на утриманні ще одну дитину - сина ОСОБА_4 , а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав.

Позов про стягнення аліментів був поданий 01.05.2025р., а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 1 211, 20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 червня 2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.