Номер провадження: 22-ц/813/188/25
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника правонаступника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

відповідача за зустрічним позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Степко Е.В.,

від відповідача за зустрічним позовом Одеської міської ради не з`явились,

від відповідача за зустрічним позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом, державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицької О.Ю. не з`явились,

переглянувши справу №520/14332/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зустрічним позовом ОСОБА_3 в особі правонаступника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Одеської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, за участю третьої особи державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицької Олени Юліанівни про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання незаконною та скасування державної реєстрації за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року у складі судді Огренич І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 15 листопада 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0757 га, на якій будинок розташований, отримав у спадщину. Відповідач ОСОБА_3 проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; прохід до будинку відповідача здійснюється повз будинок позивача. Відповідач ОСОБА_3 без узгодження з позивачем на в`їзді до своєї ділянки побудувала навіс для автомобіля, хвіртку, зробила доріжку протяжністю понад 40 метрів до свого будинку, зайнявши земельну ділянку позивача. В порядку добросусідства спір не вирішено, на встановлення огорожі отримано супротив відповідача.

Позивач ОСОБА_1 просив:

усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власною земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_3 не перешкоджати встановленню на межі земельних ділянок огорожі відповідно до нормативних документів та технічного звіту про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки;

стягнути судові витрати (т.1 а.с.4-5).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.44).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, звернувшись 28 грудня 2016 року до суду із зустрічним позовом, вказала, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 набула у власність у 1994 році на підставі договору купівлі-продажу. У 1996 році між ОСОБА_6 , який на той час був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та нею ОСОБА_3 виник спір щодо перешкод у користуванні земельною ділянкою, у якому прийнято рішення від 18 квітня 1996 року про відмову в позові. У тій судовій справі було встановлено, що ОСОБА_6 надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 480 кв.м рішенням ради від 26 жовтня 1956 року, а ОСОБА_7 (у якої ОСОБА_3 купила будинок) надано у користування земельну ділянку площею 434 кв.м згідно рішення виконкому ради від 25 травня 1957 року, при цьому земельна ділянка площею 286 кв.м була збережена у державному фонді для загального користування, загальний проїзд до ділянок складав довжину 42 м ширину 6,3 м, що в інтересах ОСОБА_7 . У 1957 році було розширено проїзд до ділянок на 2 м і його ширина склала 8,3 м за рахунок земельної ділянки ОСОБА_8 . При приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 до неї ніхто не звертався, вважає, що у приватизовану земельну ділянку площею 757 кв.м безпідставно ввійшла земельна ділянка площею 277 кв.м, яка була збережена для загального користування.

Відповідач ОСОБА_3 у зустрічному позові після уточнень від 15 червня 2018 року остаточно просила:

визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №2596-ХХІУ, на підставі якого ОСОБА_9 видано 28 квітня 2006 року Одеською міською радою Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯБ №296226, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07, кадастровий номер земельної ділянки :34:017:0127;

визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯБ №296226, виданий 28 квітня 2006 року Одеською міською радою ОСОБА_9 на земельну ділянку кадастровий номер: :34:017:0127, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07;

визнати недійсним Свідоцтво про право власності за заповітом, видане державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю., про спадкування ОСОБА_1 земельної ділянки земельної ділянки площею 0,0757 га, кадастровий номер :34:017:0127, цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ №745974 від 13 вересня 2012 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0757 га, кадастровий номер :34:017:0127, за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0757 га, кадастровий номер :34:017:0127, за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.195-197, т.2 а.с.94-98).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2018 року, постановленою у судовому засіданні без оформлення окремим процесуальним документом, зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (т.2 а.с.107-108).

Відповідач за зустрічним позовом Головне управління Держгеокадастру в Одеській області позов ОСОБА_3 не визнав, зазначивши у відзиві, що у відділі наявна інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0757 га кадастровий номер :34:017:0127 за ОСОБА_1 , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №745974 реєстраційний №01175 від 13 вересня 2012 року виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-464 від 25 березня 2009 року. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не наділене повноваженнями щодо реєстрації та скасування права власності (користування) на земельну ділянку та є неналежним відповідачем. У зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до статті 126 ЗК України повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припинені. Таким чином, з 01 січня 2013 року право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Повноваження по скасуванню державної реєстрації прав, проведеної до 01 січня 2013 року, відповідно до діючого законодавства, покладені на органи державної реєстрації прав, а не на органи Держгеокадастру. Крім того, підставою видачі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №745974 від 13 вересня 2012 року стало Свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2-464 від 25 березня 2009 року, а не дії чи рішення Головного управління (т.2 а.с.123-127).

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 позов ОСОБА_3 не визнав, зазначивши у відзиві, що відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку ЯЛ №745974 від 13 вересня 2013 року є законним власником земельної ділянки площею 0,0757 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку», кадастровий номер :34:017:0127, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. від 25 березня 2009 року за реєстровим №20464. Зазначена спадщина була прийнята після смерті ОСОБА_9 , якій земельна ділянка належала на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ №296226, виданого Одеською міською радою 28 квітня 2006 року згідно рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №2596-ХХІУ. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07. В свою чергу ОСОБА_9 отримала право користування зазначеною земельною ділянкою (відповідно до положень статті 120 ЗК України) після прийняття у спадщину після ОСОБА_6 домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності 25 листопада 1957 року ОСОБА_6 було передано земельну ділянку площею 480 кв.м для будівництва жилого будинку за адресою АДРЕСА_2 (наразі АДРЕСА_1 ) та проїзду шириною 6,3 кв.м та довжиною 42 кв.м відповідно до рішення Кагановичського РВК №78 від 25 жовтня 1958 року.

Відповідно до акту №1 Поновлення меж проїзду земельної ділянки ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 від 07 серпня 1995 року ширина проїзду до домоволодіння АДРЕСА_3 згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 25 листопада 1957 року складає 6,3 кв.м, а довжина 42 м. Такі ж самі показники довжини та ширини відображені в Додатку №1 «Спільний план земельних ділянок АДРЕСА_4 » до зазначеного акту №1. Звернуто увагу, що відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку ЯЛ №745974 від 13 вересня 2013 року та Державного акту про право власності на земельну ділянку ЯБ №296226 від літ. А до літ. Б (ширина проїзду) складає 5.21 м, що на один метр менше, ніж то передбачалося дозвільними документами на користування земельною ділянкою. Враховуючи наявність правових підстав у ОСОБА_6 користуватися земельною ділянкою в тих розмірах та межах, в яких було видано державний акт на право власності ОСОБА_9 , то жодним чином права ОСОБА_3 не порушені, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №2596-ХХІУ та державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ №296226 немає.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 1994 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому продавець ОСОБА_10 при продажі домоволодіння не мав належним чином оформлених документів на користування земельною ділянкою, тому стверджувати, що у користування ОСОБА_3 перейшла земельна ділянка саме в тих межах і розмірах, які вона зазначає у позові, підстав немає. Відповідно до виписки з Протоколу №3 Погоджувальної комісії міської ради народних депутатів по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування від 08 серпня 1995 року ОСОБА_3 було відмовлено в розгляді її скарги та повідомлено на необхідність оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Власником земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 , є Одеська міська рада як орган, уповноважений розпоряджатися землями комунальної власності у межах населених пунктів, та яка в межах компетенції не приймала жодних рішень щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_3 не надала жодного документу на підтвердження її права на користування земельною ділянкою під проїздом до її домоволодіння саме в розмірі 4 метрів, то можна прийти до висновку, що Одеська міська рада при видачі державного акту про право власності на землю ОСОБА_9 законних прав та інтересів ОСОБА_3 не порушила (т.2 а.с.129-134).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_3 в порядку забезпечення зустрічного позову накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0757 га кадастровий номер :34:017:0127 за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_1 (т.3 а.с.79-81).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року за клопотанням представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 призначено судову землевпорядну експертизу щодо меж земельної ділянки кадастровий номер :34;017:0127, розташованої за адерсою: АДРЕСА_1 ; виконання експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (т.2 а.с.191-193).

Експертизу не проведено з підстав не виконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та доступу до об`єкту дослідження, не оплату рахунку вартості проведення експертизи (т.2 а.с.202).

ОСОБА_3 надала Висновок №616 судової земельно-технічної експертизи від 26 серпня 2019 року, складений на замовлення ОСОБА_3 судовим експертом Голєвим О.А. (Свідоцтво №1479 від 09 червня 2017 року) (т.3 а.с.6-67).

ОСОБА_1 надав Висновок експерта №49/20 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 20 серпня 2020 року, складений на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом Ковальчуком О.У. (Свідоцтво №964 від 13 липня 2012 року, свідоцтво №1967 від 30 листопада 2018 року) та Технічний звіт з топографо-геодезичних робіт зі складання топографічного плату земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с.170-181, 182-212).

17 червня 2021 року представником ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 надано письмові пояснення, за змістом яких додатково вказав, що за умовами Договору про надання в безкоштовне користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 25 листопада 1957 року ОСОБА_6 була надана земельна ділянка площею 480 кв.м (наразі АДРЕСА_1 ). За умовами забудови до Договору на земельній ділянці повинні бути посаджені дерева та організовано проїзд до будинку довжиною 42 м та шириною 6,3 м (площа проїзду до будинку склала 264,6 кв.м). Таким чином, проїзд мав бути облаштований в межах виділеної ділянки, але його площа не увійшла до загальної площі земельної ділянки, оскільки за умовами Договору була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку та закріплена земельна ділянка для проїзду і обслуговування жилого будинку. Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси від грудня 1987 року було розглянуто питання визначення правового статусу будови по АДРЕСА_1 . Відповідно до даного рішення земельна ділянка площею 434 кв.м по АДРЕСА_5 на підставі рішення виконкому ради №356 від 25 травня 1957 року надана ОСОБА_7 під житлове будівництво. У зв`язку з тим, що ділянка ОСОБА_7 розташована всередині інших ділянок будівництво капітального житлового будинку не було можливим, виконком ради рішенням №28 від 13 січня 1961 року дозволив, як виключення, використовувати земельну ділянку лише під сад. Згідно з повідомленням Президії Ради об`єднання садівничих товариств №128 від 18 травня 1987 року земельна ділянка відведена ОСОБА_7 під сад дійсно знаходиться у середині інших земельних ділянок та не має проїзду. Будівля на ділянці по АДРЕСА_5 тривалий час використовувалась лише у літній період в якості дачі та до 1989 року не виникало жодних конфліктних ситуацій між землекористувачами по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_1 . Після смерті у 1989 році ОСОБА_7 господарем будинку АДРЕСА_5 став її син ОСОБА_10 , з яким почали виникати конфліктні ситуації через те, що останній намагався зайняти земельну ділянку, що була виділена ОСОБА_6 для проїзду. ОСОБА_6 звертався до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. У 1995 році ОСОБА_6 звернувся до землевпорядної комісії Одеської міської ради щодо відновлення меж земельної ділянки, рішення комісії №3 від 08 серпня 1995 року оскаржено не було. Після смерті ОСОБА_6 спадщину оформила його дружина ОСОБА_9 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 745 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . 09 жовтня 2003 року ОСОБА_9 подала до Одеської міської ради заяву про приватизацію земельної ділянки та потому отримала 28 квітня 2006 року державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0757 га на підставі рішення ради №2596-ХХІУ від 20 квітня 2004 року. ОСОБА_1 успадкував будинок та ділянку після ОСОБА_9 . Матеріали справи підтверджують набуття ОСОБА_1 на законних підставах права власності на земельну ділянку площею 0,0757 га за адресою: АДРЕСА_1 (т.4 а.с.9-16).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотанням представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 про призначення комісійної земельно-технічної експертизи (т.4 а.с.27).

Одеською міською радою, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, державним нотаріусом Савицькою О.Ю. відзивів, пояснень щодо позовів не подано.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено;

зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено;

визнано незаконним та скасовано рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №2596-ХХІУ, на підставі якого ОСОБА_9 видано 28 квітня 2006 року Одеською міською радою Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯБ №296226, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07, кадастровий номер земельної ділянки :34:017:0127;

визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯБ №296226, виданий 28 квітня 2006 року Одеською міською радою ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,0752 га, кадастровий номер :34:017:0127, цільового призначення «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яка розташована за адерсою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07;

визнано недійсним Свідоцтво про право власності за заповітом, видане державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю., про спадкування ОСОБА_1 земельної ділянки земельної ділянки площею 0,0757 га, кадастровий номер :34:017:0127, цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ №745974 від 13 вересня 2012 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0757 га, кадастровий номер :34:017:0127, за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати незаконною та скасовано державну реєстрацію за ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0757 га, кадастровий номер :34:017:0127, за адресою: АДРЕСА_1 (т.4 а.с.38-41).

Висновок суду мотивовано тим, що частина земельної ділянки у вигляді загального проїзду до житлових будинків АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 була приватизована померлою ОСОБА_9 , після смерті якої власником будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 в порядку спадкування став ОСОБА_1 , з порушенням вимог законодавства, зокрема, державних будівельних норм (ДБН-360-92) без урахування встановленого порядку користування спільним проїздом, що склався між попередніми землекористувачами, а також без узгодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами ОСОБА_3 , відповідно до статті 198 ЗК України, що підтверджується матеріалами проекту про виділення земельної ділянки ОСОБА_9 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ПП «Балекс». В результаті цих подій відбулось накладення меж земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 на межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_5 , що також спричинило захоплення частини споруд ділянки АДРЕСА_5 , а саме пішохідної доріжки та системи каналізаційного відводу. Встановлення межової огорожі вздовж існуючої межі спільного проїзду відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №745974 від 13 вересня 2012 року погіршить доступ до домоволодіння АДРЕСА_5 , що суперечить раніше встановленому порядку користування спільним проїздом, який підтверджений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 1996 року у справі №2-30 та принципу добросусідства. Позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, зустрічний позов направлений на ефективний захист порушених прав ОСОБА_3 , тому задоволенню підлягає. Позовну давність не застосовано з посиланням на те, що позивач за зустрічним позовом про порушення своїх прав дізналася у листопаді 2016 року, отримавши первісний позов, що заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності містить лише загальні посилання на норми права та судову практику.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 червня 2022 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2023 року справу прийнято до провадження іншим складом суду з підстав звільнення судді-доповідача ОСОБА_13 з посади судді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 липня 2023 року справу прийнято до провадження іншим складом суду з підстав закінчення відрядження судді-доповідача Склярської І.В. до Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 червня 2024 року залучено ОСОБА_4 до участі у справі в якості правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 (т.4 а.с.62-74).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає у невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права з підстав, що викладені та підтримувались в суді першої інстанції на протязі всього часу розгляду справи. ОСОБА_1 на законних підставах набув право власності на земельну ділянку площею 0,0757 га за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 не надано належних доказів того, що земельна ділянка, яку вона вважає спірною, надавалась їй та відводилась в натурі відповідно до встановленого земельним законодавством порядку. Висновок суду про накладення земельних ділянок не ґрунтується на доказах. Крім того, оскільки спір виник виключно щодо користування суміжними земельними ділянками, то вимоги зустрічного позову вказують на неефективний спосіб захисту прав, які ОСОБА_3 вважає порушеними, та не відповідає критерію сумісності заходу втручання держави в право особи на мирне володіння майном.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру в Одеській області підтримав позицію, викладену в суді першої інстанції, та вказав, що рішення суду в частині скасування державної реєстрації не відповідає вимогам частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та є незаконним в цій частині (т.4 а.с.94-99).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту та вимог апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що й вимоги зустрічного позову та заперечення на первісний позов, що були викладені в суді першої інстанції (т.4 а.с.160-168).

Одеською міською радою, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, державним нотаріусом Савицькою О.Ю. відзивів, пояснень щодо апеляційної скарги не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 в особі правонаступника ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

У громадянки ОСОБА_8 станом на 09 листопада 1954 року у користуванні перебувала земельна ділянка площею 3410 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , з якої було залишено ОСОБА_8 земельну ділянку площею 2210 кв.м, виділено земельну ділянку площею 1200 кв.м для надання з неї земельної ділянки АДРЕСА_5 гр. ОСОБА_7 та земельної ділянки АДРЕСА_1 ОСОБА_6 .

Рішенням виконкому міської ради від 10 травня 1957 року №288 ОСОБА_8 надано у користування земельну ділянку площею 2210 кв.м. Рішенням виконкому міської ради від 25 травня 1957 року №356 ОСОБА_7 надано у користування земельну ділянку площею 434 кв.м. Рішенням виконкому міської ради від 16 серпня 1957 року №20 ОСОБА_6 надано у користування земельну ділянку площею 480 кв.м (т.2 а.с.22, 23)

Щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Згідно Договору про надання у безоплатне користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25 листопада 1957 року, укладеного на підставі рішення виконкому Кагановичської районної ради депутатів №20 від 16 серпня 1957 року про відвід земельної ділянки, надано ОСОБА_6 земельну ділянку площею 480 кв.м для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. За умовами забудови згідно Договору на земельній ділянці підлягав організації проїзд в межах своєї ділянки довжиною 42 м, шириною 6,3 м і вимощення булижником в`їзду у двір шириною 4,0 м (т.1 а.с.184-188, т.2 а.с.22-23, 24).

Згідно Акту №1 від 07 серпня 1995 року відновлення меж проїзду до земельної ділянки гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , складеного на виконання доручення Погоджувальної комісії Одеської міської ради при розгляді спору щодо суміжного землекористування, проведено відновлення в натурі меж проїзду, який зобов`язаний був встановити забудовник ОСОБА_6 , згідно Договору про надання у безоплатне користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 25 листопада 1957 року довжина 42 м, ширина 6,3 м; претензій по відновленню меж проїзду з боку суміжних землекористувачів не заявлено (т.1 а.с.192).

Згідно Виписки з протоколу №3 від 08 серпня 1995 року Погоджувальної комісії Одеської міської ради за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_6 у зв`язку з позовом ОСОБА_3 вирішено задовольнити заяву ОСОБА_6 про відновлення меж проїзду до його земельної ділянки згідно Договору від 25 листопада 1957 року; доручено відділу земельних ресурсів відновити межі проїзду до ділянки по АДРЕСА_1 ; заяву гр. ОСОБА_3 про захоплення гр. ОСОБА_6 частини її проїзду шириною 2 м довжиною 42 м визначено прийняти до розгляд після надання правовстановлюючих документів на землекористування (т.1 а.с.190-191).

У Спадковій справі №101/2003 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , що заведена Третьою одеською державною нотаріальною конторою у 2003 році, зокрема, Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 лютого 2003 року за реєстровим №3-445 видано дружині ОСОБА_9 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 745 кв.м згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 25 листопада 1957 року за реєстровим №1-13386, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі №68 на стор.150 під реєстровим №7534 (76) (т.1 а.с.58-98).

Рішенням Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №3596-ХХІУ «Про затвердження проекту відведення та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,0757 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» вирішено передати безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0757 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель із земель житлової та громадської забудови міста (т.1 а.с.139-140, 142-192).

28 квітня 2006 року ОСОБА_9 Одеською міською радою на підставі рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №2596-ХХІУ видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0757 га цільового призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :34:017:0127, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07 (т.1 а.с.11, 18).

У Спадковій справі №1211/2008 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , що заведена Третьою одеською державною нотаріальною конторою 14 липня 2008 року, зокрема, Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 березня 2009 року за реєстровим №2-461 видано ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0757 га, належній спадкодавцю ОСОБА_9 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №296226, виданого Одеською міською радою 28 квітня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07 (т.1 а.с.58-98).

У Спадковій справі №1211/2008 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , що заведена Третьою одеською державною нотаріальною конторою 14 липня 2008 року, зокрема, Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 березня 2009 року за реєстровим №2-464 видано ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0757 га в межах згідно з планом, цільового призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :34:017:0127, за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_9 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №296226, виданого Одеською міською радою 28 квітня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07 (т.1 а.с.58-98).

У 2016 році на замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_14 виготовлено Технічний звіт по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.22-40).

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні належною на праві власності земельною ділянкою шляхом не перешкоджання встановленню огорожі на межі земельних ділянок.

Щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Згідно Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 11 червня 1958 року, укладеного на підставі рішення Приморської райради №356 від 25 травня 1957 року про відвід земельної ділянки, надано ОСОБА_7 земельну ділянку площею 434 кв.м для будівництва житлового будинку на праві власності. За умовами забудови згідно Договору підлягав облаштуванню тротуар в межах своєї ділянки шириною 4,0 м і вимощення булижником в`їзду у двір шириною 4,0 м (т.2 а.с.20-25, 27-29, 30).

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси №964 від грудня 1987 року визначено правовий статусу будівлі по АДРЕСА_5 . Вказано, що Рішенням виконкому Приморської райради №356 від 25 травня 1957 року ОСОБА_7 під індивідуальне житлове будівництво надано земельну ділянку площею 434 кв.м по АДРЕСА_2 (наразі АДРЕСА_5 ). У зв`язку з тим, що при розмежуванні ділянка ОСОБА_7 знаходилась в середині інших ділянок, будівництво капітального житлового будинку не виявилось можливим, то виконком Приморської райради рішення №28 від 13 січня 1961 року дозволив ОСОБА_7 , як виключення, використовувати ділянку тільки під сад. Згідно повідомлення Президії Ради об`єднання садівничих товариств №128 від 18 травня 1987 року земельна ділянка, що відведена ОСОБА_7 під сад, дійсно знаходиться в глибині інших ділянок, не примикає до червоної лінії ні з фасаду, ні з тильної сторони, не має під`їзду, на ділянці росте 25 багаторічних фруктових дерев, 16 лоз винограду, чорна смородина та багаторічні квіти, наявне електропостачання, водопровід, асфальтовані доріжки, вбиральня, душ; будівля літ. «А» (житлова кімната площею 10,50 кв.м. веранда площею 13,50 кв.м, кухня площею 11,7 кв.м, приміщення площею 1,70 кв.м) не суперечить нормам садових товариств (т.2 а.с.20, 22-23, т.3 а.с.4, 5-6, 7).

Згідно Акту №1 від 07 серпня 1995 року відновлення меж проїзду до земельної ділянки гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , складеного на виконання доручення Погоджувальної комісії Одеської міської ради при розгляді спору щодо суміжного землекористування, проведено відновлення в натурі меж проїзду, який зобов`язаний був встановити забудовник ОСОБА_6 , згідно Договору про надання у безоплатне користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 25 листопада 1957 року довжина 42 м, ширина 6,3 м; претензій по відновленню меж проїзду з боку суміжних землекористувачів не заявлено (т.1 а.с.192).

Згідно Виписки з протоколу №3 від 08 серпня 1995 року Погоджувальної комісії Одеської міської ради за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_6 у зв`язку з позовом ОСОБА_3 вирішено задовольнити заяву ОСОБА_6 про відновлення меж проїзду до його земельної ділянки згідно Договору від 25 листопада 1957 року; доручено відділу земельних ресурсів відновити межі проїзду до ділянки по АДРЕСА_1 ; заяву гр. ОСОБА_3 про захоплення гр. ОСОБА_6 частини її проїзду шириною 2 м довжиною 42 м визначено прийняти до розгляд після надання правовстановлюючих документів на землекористування (т.1 а.с.190-191, т.2 а.с.8-11).

Рішення Одеською міською радою про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель із земель житлової та громадської забудови міста за адресою: АДРЕСА_1 не приймалось, відповідно, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та інша технічна документація на земельну ділянку не виготовлялись, земельна ділянка не є сформованою по координатах з присвоєнням кадастрового номеру, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався.

Отже, докази у справі підтверджують, що:

на земельну ділянку по АДРЕСА_5 є Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 11 червня 1958 року, укладений на підставі рішення Приморської райради №356 від 25 травня 1957 року про відвід земельної ділянки, яким надано ОСОБА_7 земельну ділянку площею 434 кв.м для будівництва житлового будинку на праві власності; за умовами забудови згідно Договору підлягав облаштуванню тротуар в межах своєї ділянки шириною 4,0 м і вимощення булижником в`їзду у двір шириною 4,0 м;

на земельну ділянку по АДРЕСА_1 є Договір про надання у безоплатне користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25 листопада 1957 року, укладений на підставі рішення виконкому Кагановичської районної ради депутатів №20 від 16 серпня 1957 року про відвід земельної ділянки, яким надано ОСОБА_6 земельну ділянку площею 480 кв.м для будівництва житлового будинку на праві приватної власності; за умовами забудови згідно Договору на земельній ділянці підлягав організації проїзд в межах своєї ділянки довжиною 42 м, шириною 6,3 м і вимощення булижником в`їзду у двір шириною 4,0 м; Акт №1 від 07 серпня 1995 року відновлення меж проїзду до земельної ділянки гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 ; Виписка з протоколу №3 від 08 серпня 1995 року Погоджувальної комісії Одеської міської ради за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_6 про відновлення меж проїзду до його земельної ділянки згідно Договору від 25 листопада 1957 року; Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та інша технічна документація на земельну ділянку; Рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №3596-ХХІУ «Про затвердження проекту відведення та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,0757 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель»; Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №296226, виданий ОСОБА_9 та послідуючі правовстановлюючі документи спадкування земельної ділянки ОСОБА_1 .

Земельна ділянка площею 0,0757 га по АДРЕСА_1 сформована із земель житлової та громадської забудови та передана Одеською міською радою як уповноваженим власником земель комунальної власності територіальної громади міста у приватну власність рішенням ради, прийнятим на підставі документів, що підтверджували право користування земельною ділянкою під забудову площею 480 кв.м згідно Договору про надання у безоплатне користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25 листопада 1957 року та право на земельну ділянку під проїзд, що був закріплений для облаштування до цієї ділянки довжиною 42 м, шириною 6,3 м вказаним Договором від 25 листопада 1957 року.

Земельна ділянка площею 434 кв.м по АДРЕСА_5 , що наразі є комунальною власністю територіальної громади міста, має підтверджене право користування згідно Договору про надання у безоплатне користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 11 червня 1958 року; до цієї ділянки вказаним Договором від 11 червня 1958 року був закріплений для облаштування тротуар шириною 4,0 м. Рішення Одеської міської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 434 кв.м по АДРЕСА_5 та земельної ділянки під тротуар шириною 4,0 м, що був закріплений для облаштування до цієї ділянки, не приймалось.

Таким чином:

до земельної ділянки № НОМЕР_1 було закріплено проїзд, який увійшов у площу переданої у приватну власність земельної ділянки;

до земельної ділянки АДРЕСА_5 було закріплено тротуар, питання щодо передачі земельної ділянки під тротуаром, рівно як і самої земельної ділянки у власність уповноваженим органом місцевого самоврядування не вирішувалось.

Із аналізу Висновку №616 від 26 серпня 2019 року судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Голєвим О.А. на замовлення ОСОБА_3 , та Висновку експерта №49/20 від 20 серпня 2020 року судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Ковальчуком О.У. на замовлення ОСОБА_1 , встановлено наступне.

Земельна ділянка АДРЕСА_1 є сформованою уповноваженими на то органами, має кадастровий номер, її місце розташування визначено системою координат, як наслідок, відповідність фактичної площі земельної ділянки правовстановлюючій документації на таку встановити можливо.

Земельна ділянка АДРЕСА_5 не є сформованою уповноваженими на то органами, не має кадастрового номеру та визначеного системою координат її місця розташування, як наслідок, відповідність фактичної площі земельної ділянки правовстановлюючій документації на таку встановити не можливо.

Згідно визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

ОСОБА_1 має правовстановлюючі документи на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та довів доказами, достатніми у своїй сукупності, створення ОСОБА_3 перешкод у встановлені огорожі по межі його земельної ділянки.

ОСОБА_3 не має документів на земельну ділянку по АДРЕСА_5 достатніх у своїй сукупності для висновку про порушення Одеською міською радою та ОСОБА_1 прав ОСОБА_3 тим, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана у 2004 році у приватну власність ОСОБА_9 у площі, рівній 0,0757 га.

Правові підстави для задоволення позовних вимог зустрічного позову відсутні.

Щодо вимог первісного позову, то такі судом першої інстанції вирішені не правильно, так як право користування ОСОБА_1 належною йому на праві власності земельної ділянку по АДРЕСА_1 було порушено створенням ОСОБА_3 перешкод у встановлені огорожі по межі земельної ділянки та, відповідно, підлягало захисту.

Проте, на стадії апеляційного перегляду справи ОСОБА_3 померла, позов до неї є негаторним, що має наслідком скасування рішення суду в частині первісного позову ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 по пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Земельні правовідносини чітко врегульовані законодавством, земельна ділянка є нерухомими майно, право власності (користування) на яку підлягає державній реєстрації.

Чинне законодавство зобов`язує користувача земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» оформити документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку та зареєструвати речове право на об`єкт нерухомого майна.

У спорі, що виник, обґрунтування вимог зустрічного позову документами 1954-1958 років, рівно як і судовим рішенням 1996 року, при тому, що земельне законодавство суттєво змінилося, не є правильним.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.2,4 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 377, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2021 року скасувати.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 в особі правонаступника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Одеської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, за участю третьої особи державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицької Олени Юліанівни про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання незаконною та скасування державної реєстрації відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 червня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда