ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4900/24

Провадження № 22-ц/820/496/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило, що 28 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №100908212 (далі договір кредиту №100908212), за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 17 000 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію. На підставі договору факторингу №26122023 від 26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» відступило позивачу за плату право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №100908212. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору виникла заборгованість у розмірі 68 212 грн 50 коп., із яких 17 000 грн заборгованість за кредитом, 49 512 грн 50 коп. заборгованість за процентами, 1 700 грн заборгованість за комісією.

20 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №8991157 (далі договір кредиту №8991157), за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 16 000 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію. На підставі договору факторингу №26122023 від 26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» відступило позивачу за плату право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №8991157. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору виникла заборгованість у розмірі 63 800 грн, із яких 16 000 грн заборгованість за кредитом, 46 200 грн заборгованість за процентами, 1 600 грн заборгованість за комісією.

23 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі ТОВ «Аванс Кредит») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання фінансово кредиту №29092-08/23 (далі договір кредиту №29092-08/23), за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» надало відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. На підставі договору факторингу №27122023 від 27 грудня 2023 року ТОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу за плату право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №29092-08/23. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору виникла заборгованість у розмірі 29 225 грн, із яких 7 000 грн заборгованість за кредитом, 22 225 грн заборгованість за процентами.

9 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «ФК «1 БАНК») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76743584 (далі договір позики №76743584), за умовами якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передало у власність відповідача грошові кошти в сумі 9 500 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути позику та сплатити проценти. На підставі договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 БАНК» відступило позивачу за плату право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №76743584. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору виникла заборгованість у розмірі 32 620 грн 63 коп., із яких 9 500 грн заборгованість за позикою, 23 120 грн 63 коп. заборгованість за процентами.

7 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «1 БАНК» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4878374 (далі договір позики №4878374), за умовами якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передало у власність відповідача грошові кошти в сумі 6 000 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути позику та сплатити проценти. На підставі договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 БАНК» відступило позивачу за плату право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №4878374. ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору виникла заборгованість у розмірі 21 600 грн, із яких 6 000 грн заборгованість за позикою, 15 600 грн заборгованість за процентами.

За таких обставин ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь:

68 212 грн 50 коп. заборгованості за договором кредиту №100908212;

63 800 грн заборгованості за договором кредиту №8991157;

29 225 грн заборгованості за договором кредиту №29092-08/23;

32 620 грн 63 коп. заборгованості за договором позики №76743584;

21 600 грн заборгованості за договором позики №4878374, а всього 215 458 грн 13 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» борг:

- за договором кредиту №100908212 в розмірі 68 212 грн 50 коп., з яких 17 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 49 512 грн 50 коп. сума заборгованості за відсотками, 1 700 грн заборгованість за комісією;

- за договором кредиту №8991157 в розмірі 63 800 грн, з яких 16 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 46 200 грн сума заборгованості за відсотками, 1 600 грн заборгованість за комісією;

- за договором кредиту №29092-08/23 в розмірі 29 225 грн, з яких 7 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 225 грн сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики №76743584 в розмірі 32 620 грн 63 коп., з яких 9 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 120 грн 63 коп. сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики №4878374 в розмірі 21 600 грн, з яких 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 600 грн сума заборгованості за відсотками, -

а всього 215 458 грн 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 231 грн 87 коп.

Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитними договорами, укладеними в електронній формі, зокрема не повернув отримані кредити та не сплатив нараховані проценти і комісії, внаслідок чого з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» як нового кредитора слід стягнути вказану заборгованість.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення ОСОБА_1 кредитних договорів та одержання ним кредитних коштів. Також у справі відсутні докази переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами та розміру заборгованості за цими договорами. Договори кредиту №100908212 і №8991157 містять несправедливі умови щодо сплати комісії, які суперечать вимогам закону про захист прав споживачів. ТОВ «ФК «ЄАПБ» нарахувало заборгованість по процентам за договорами позики №76743584 та №4878374 поза межами строку кредитування. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не врахував правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не врахував норми статей 215, 530, 631, 1048 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статті 18 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-ХІІ), статей 12, 16 Закону України від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VІІІ) та не застосував норми статей 81, 89 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитними договорами підлягає зміні.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

1) щодо договору кредиту №100908212

28 серпня 2023 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі договір кредиту №100908212, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 17 000 грн, а той зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 договір кредиту №100908212).

Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції ОСОБА_1 укласти цей договір (заява на отримання кредиту №100908212) і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан». ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був надісланий кредитодавцем на його номер телефону.

Пунктами 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.4 договору кредиту №100908212 визначено, що кредит надається строком на 107 днів з 28 серпня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 17 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14 вересня 2023 року (рекомендована дата платежу); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13 грудня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості); позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 14 вересня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13 грудня 2023 року (останнього дня строку кредитування).

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 68 212 грн 50 коп. (пункт 1.5 договору кредиту №100908212).

Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору кредиту №100908212: комісія за надання кредиту 1 700 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 3 612 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 45 900 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (пункт 2.1 договору кредиту №100908212).

За змістом пункту 2.2.1 договору кредиту №100908212 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.3 договору, в один з термінів (дат), вказаних у п. 1.4.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 договору кредиту №100908212).

Того ж дня, тобто 28 серпня 2023 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_1 ) 17 000 грн кредитних коштів.

Натомість, останній у встановлений кредитним договором строк не повернув грошові кошти, не сплатив проценти за користування ними та комісію за надання кредиту.

Станом на 13 грудня 2023 року (закінчення строку кредитування) позичальник нарахував заборгованість за договором кредиту №100908212 у розмірі 68 212 грн 50 коп., із яких 17 000 грн тіло кредиту, 49 512 грн 50 коп. проценти, 1 700 грн комісія.

26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) і ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №26122023 (далі договір факторингу №26122023), за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу за плату своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі до ОСОБА_1 за договором кредиту №100908212.

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу №26122023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників №2 за договором факторингу №26122023 від 26 грудня 2023 року, із якого слідує, що ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості у розмірі 68 212 грн 50 коп., із яких 17 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 49 512 грн 50 коп. сума заборгованості за відсотками, 1 700 грн сума заборгованості за комісією.

2) щодо договору кредиту №8991157

20 серпня 2023 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі договір кредиту №8991157, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 16 000 грн, а той зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 договір кредиту №8991157).

Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції ОСОБА_1 укласти цей договір (заява на отримання кредиту №8991157) і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан». ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був надісланий кредитодавцем на його номер телефону.

Пунктами 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.4 договору кредиту №8991157 встановлено, що кредит надається строком на 105 днів з 20 серпня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 4 вересня 2023 року (рекомендована дата платежу); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 3 грудня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості); позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 4 вересня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 3 грудня 2023 року (останнього дня строку кредитування).

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 63 800 грн (пункт 1.5 договору кредиту №8991157).

Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору кредиту №8991157: комісія за надання кредиту 1 600 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 3 000 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 43 200 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 (пункт 2.1 договору кредиту №8991157).

За змістом пункту 2.2.1 договору кредиту №8991157 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.3 договору, в один з термінів (дат), вказаний у п. 1.4.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 договору кредиту №8991157).

Того ж дня, тобто 20 серпня 2023 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_2 ) 16 000 грн кредитних коштів.

Натомість, останній у встановлений кредитним договором строк не повернув грошові кошти, не сплатив проценти за користування ними та комісію за надання кредиту.

Станом на 3 грудня 2023 року (закінчення строку кредитування) позичальник нарахував заборгованість за договором кредиту №8991157 у розмірі 63 800 грн, із яких 16 000 грн тіло кредиту, 46 200 грн проценти, 1 600 грн комісія.

26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) і ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №26122023, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу за плату своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі до ОСОБА_1 за договором кредиту №8991157.

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу №26122023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників №2 за договором факторингу №26122023 від 26 грудня 2023 року, із якого слідує, що ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості у розмірі 63 800 грн, із яких 16 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 46 200 грн сума заборгованості за відсотками, 1 600 грн сума заборгованості за комісією.

3) щодо договору кредиту №29092-08/2023

23 серпня 2023 року ТОВ «Аванс Кредит» (товариство) і ОСОБА_1 (клієнт) уклали в електронній формі договір кредиту №29092-08/2023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 7 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти згідно з графіком платежів (пункти 1.1, 3.1 договору кредиту №29092-08/2023).

Пунктом 1.2 договору кредиту №29092-08/2023 визначено, що мета отримання кредиту на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 23 серпня 2023 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 16 серпня 2024 року.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.4.1, 1.5, 3.3 договору кредиту №29092-08/2023 за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору. Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 20 днів. Нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.

Згідно з пунктом 1.6 договору кредиту №29092-08/2023 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної карти НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

ОСОБА_1 підписав договір кредиту №29092-08/2023 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (W8807).

Того ж дня, тобто 23 серпня 2023 року, ТОВ «Аванс Кредит» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 7 000 грн кредитних коштів.

Натомість, останній у встановлений кредитним договором строк не сплатив ТОВ «Аванс Кредит» проценти за користування кредитом.

27 грудня 2023 року ТОВ «Аванс Кредит» (клієнт) і ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №27122023 (далі договір факторингу №27122023), за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу за плату своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі до ОСОБА_1 за договором кредиту №29092-08/2023.

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу №27122023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

27 грудня 2023 року ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27122023 від 27 грудня 2023 року, із якого слідує, що ТОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості у розмірі 29 225 грн, із яких 7 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 225 грн сума заборгованості за відсотками.

4) щодо договору позики №76743584

9 серпня 2023 року ТОВ «ФК «1 БАНК» (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі договір позики №76743584, за умовами якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передало відповідачу у власність грошові кошти в сумі 9 500 грн строком на 21 день шляхом їх перерахування на банківський рахунок останнього, а той зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів до 30 серпня 2023 року та сплатити плату (проценти) від суми позики у розмірі 2,5% на день (пункти 1, 2 договору позики №76743584).

Пунктом 4 договору позики №76743584 визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами.

Згідно з пунктом 6 договору позики №76743584 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в пп. 2.3 п. 2 договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.

ОСОБА_1 підписав договір позики №76743584 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Т3еUtYb0sj).

Того ж дня, тобто 9 серпня 2023 року, ТОВ «ФК «1 БАНК» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 9 500 грн кредитних коштів.

14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 БАНК» (клієнт) і ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №14/06/21 (далі договір факторингу №14/06/21), за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ФК «1 БАНК» зобов`язалося відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1 договору факторингу №14/06/21).

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу №14/06/21 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Додатковою угодою №16 від 25 січня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 сторони визначили суму вимоги, що відступається згідно з реєстрами боржників №14, №15 і №16.

25 січня 2024 року ТОВ «ФК «1 БАНК» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників №14 за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, з якого слідує, що ТОВ «ФК «1 БАНК» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості у розмірі 32 620 грн 63 коп., із яких 9 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 120 грн 63 коп. сума заборгованості за відсотками.

5) щодо договору позики №4878374

7 серпня 2023 року ТОВ «ФК «1 БАНК» (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі договір позики №4878374, за умовами якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передало відповідачу у власність грошові кошти в сумі 6 000 грн строком на 14 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок останнього, а той зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів до 21 серпня 2023 року та сплатити плату (проценти) від суми позики у розмірі 2,5% на день (пункти 1, 2 договору позики №4878374).

Пунктом 4 договору позики №4878374 визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами.

Згідно з пунктом 6 договору позики №4878374 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 2,50 % (ставка незмінна протягом всього строку позики), якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.

ОСОБА_1 підписав договір позики №4878374 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (1dFrtG5800).

Того ж дня, тобто 7 серпня 2023 року, ТОВ «ФК «1 БАНК» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 6 000 грн кредитних коштів.

14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 БАНК» (клієнт) і ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ФК «1 БАНК» зобов`язалося відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1 договору факторингу №14/06/21).

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу №14/06/21 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Додатковою угодою №20 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21 сторони визначили суму вимоги, що відступається згідно з реєстрами боржників №17, №18 і №19.

27 лютого 2024 року ТОВ «ФК «1 БАНК» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників №19 за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, з якого слідує, що ТОВ «ФК «1 БАНК» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості у розмірі 21 600 грн, із яких 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 600 грн сума заборгованості за відсотками.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець (банк або інша фінансова установа) бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що протягом серпня 2023 року ОСОБА_1 уклав з різними фінансовими компаніями в електронній формі п`ять кредитних договорів, за умовами яких фінансові компанії перерахували на карткові рахунки ОСОБА_1 кредитні кошти, а той зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти. Ці кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, із використанням належного йому номеру телефону НОМЕР_3 (фінансовий номер телефону). Про належність указаного номеру телефону ОСОБА_1 свідчить і те, що відповідач зазначає його в направлених до суду процесуальних документах.

У заявах ОСОБА_1 на отримання кредитів (т. 1 а.с. 18, 31), а також у тексті кредитних договорів зазначені особисті дані відповідача, які міг подати лише він для отримання кредиту.

Отже фінансові компанії (ТОВ «Мілоан», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «ФК «1 БАНК») і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитів, порядку їх надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договорів тощо.

На виконання умов кредитних договорів фінансові компанії (ТОВ «Мілоан», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «ФК «1 БАНК») перерахували грошові кошти на зазначені ОСОБА_1 карткові рахунки, про що свідчать, зокрема платіжні доручення ТОВ «Мілоан» №108126312 від 20 серпня 2023 року та №71320411 від 28 серпня 2023 року про перерахування коштів (т. 2 а.с. 49, 50). На ці карткові рахунки також були перераховані кредитні кошти від інших фінансових компаній. Водночас ОСОБА_1 не спростував цей факт шляхом подання відповідних доказів про невідкриття на його ім`я зазначених банківських рахунків і ненадходження на них кредитних коштів.

ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитними договорами, не повернув кредит і не сплатив проценти.

У подальшому фінансові компанії (ТОВ «Мілоан», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «ФК «1 БАНК») відступили ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав обов`язків за укладеними в електронній формі кредитними договорами, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за неповернутими кредитами та нарахованими процентами.

Посилання ОСОБА_1 на недоведеність укладення ним кредитних договорів та одержання ним кредитних коштів, а також на відсутність доказів про набуття позивачем права вимоги за кредитними договорами суперечать фактичним обставинам справи.

У цій частині висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим позиціям Верховного Суду щодо порядку укладення сторонами кредитного договору в електронній формі, порядку підтвердження фактів отримання позичальником кредитних коштів і виникнення у нього заборгованості за кредитним договором, а також порядку та підстав заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки в указаних справах і справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.

Водночас суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості за усіма п`ятьма кредитними договорами з огляду на наступне.

Щодо договору позики №76743584 та договору позики №4878374

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

ТОВ «ФК «1 БАНК» і ОСОБА_1 встановили строк кредитування: за договором позики №76743584 21 день (до 30 серпня 2023 року); за договором позики №4878374 14 днів (до 21 серпня 2023 року). Водночас у справі відсутні докази щодо пролонгації цих строків.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості по процентам, який ТОВ «ФК «ЄАПБ» обчислило на день набуття ним права вимоги за вказаними кредитними договорами.

Отже з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості становить:

за договором позики №76743584 14 487 грн 50 коп. (9500+(9500?2,5%?21));

за договором позики №4878374 8 100 грн (6000+(6000?2,5%?14)), -

а всього 22 587 грн 50 коп. (14487,50+8100,00).

Саме ця заборгованість має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №76743584 і договором позики №4878374.

Щодо договору кредиту №100908212 та договору кредиту №8991157

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За змістом пункту 4 частини першої статті 1 Закону №1734-VІІІ загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

В силу статті 8 Закон №1734-VІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Як передбачено частиною п`ятою статті 12 Закон №1734-VІІІ, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.

Закон №1734-VІІІ визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.

Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.

Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Із матеріалів справи слідує, що умовами договору кредиту №100908212 та договору кредиту №8991157 встановлено зобов`язання ОСОБА_1 сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту відповідно у розмірі 1 700 грн і 1 600 грн.

Водночас у цих договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умови кредитних договорів про сплату ОСОБА_1 на користь кредитодавця комісії є нікчемними, внаслідок чого суми нарахованих комісій не можуть бути стягнуті з відповідача на користь нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості по комісії.

У решті заборгованість за указаними кредитними договорами нарахована правильно.

За договором кредиту №100908212 ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит 28 серпня 2023 року. З 28 серпня до 14 вересня 2023 року тривав пільговий період кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало ОСОБА_1 проценти за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту (17 000 грн) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 212 грн 50 коп. на день.

Оскільки ОСОБА_1 продовжив користуватися кредитними коштами, то з 15 вересня до 13 грудня 2023 року (термін закінчення строку кредитування) проценти відповідачу нараховувалися за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 510 грн.

За договором кредиту №8991157 ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит 20 серпня 2023 року. З 20 серпня до 4 вересня 2023 року тривав пільговий період кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало ОСОБА_1 проценти за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту (16 000 грн) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 200 грн на день.

Оскільки ОСОБА_1 продовжив користуватися кредитними коштами, то з 5 вересня до 3 грудня 2023 року (термін закінчення строку кредитування) проценти відповідачу нараховувалися за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 480 грн.

Отже з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості становить:

за договором кредиту №100908212 66 512 грн 50 коп. (17 000,00+49 512,50);

за договором кредиту №8991157 62 200 грн (16000+46200);

- а всього 128 712 грн 50 коп. (66512,50+62200,00).

Саме ця заборгованість має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором кредиту №100908212 і договором кредиту №8991157.

Щодо договору кредиту №29092-08/23

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 16 Закону №1734-VIII у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або та процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмові формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

У разі прострочення повернення відповідної частини кредиту (якщо договором передбачено повернення кредиту частинами) позичальник зобов`язаний на вимогу кредитодавця повернути кредит у цілому та сплатити нараховані проценти. Водночас позичальник за споживчим кредитом зобов`язаний повернути достроково кредит у повному обсязі лише після відповідної вимоги кредитодавця про усунення порушення умов договору протягом певного строку, якщо така вимога не буде виконана позичальником.

За умовами укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» і ОСОБА_1 договору кредиту №29092-08/2023 останній зобов`язався погасити кредит (7 000 грн) в останній день строку кредитування 16 серпня 2024 року.

Водночас у межах строку кредитування ОСОБА_1 повинен був сплачувати товариству проценти за користування кредитом у розмірі 2,50% в день від залишку фактичної заборгованості за кредитом згідно з графіком платежів, а саме кожні 20 днів (по 3 500 грн).

ТОВ «ФК «ЄАПБ» висунуло ОСОБА_1 вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту №29092-08/2023 у розмірі 29 225 грн, із яких 7 000 грн неповернутий кредит і 22 225 грн нараховані проценти на момент набуття права вимоги.

Однак, на дату пред`явлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» позову (18 липня 2024 року) строк виконання ОСОБА_1 зобов`язання з повернення тіла кредиту не сплив, а матеріали справи не містять даних щодо дотримання позивачем порядку дострокового повернення споживчого кредиту, передбаченого статтею 16 Закону №1734-VIII.

Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості по кредиту.

Відтак з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню поточна заборгованість за договором кредиту №29092-08/2023 (за процентами) у розмірі 22 225 грн.

3.Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

Оскільки при вирішенні спору суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості за кредитними договорами, то в цій частині рішення суду слід змінити.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість за всіма кредитними договорами в сумі 173 525 грн (128712,50+22225,00+22587,50).

Згідно з частиною четвертою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки має місце неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено з ціною 215 458 грн 13 коп. і задоволено на суму 173 525 грн, тобто на 80,54% (173525,00?100:215458,13).

Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 2 602 грн 95 коп. (3231,87?80,54%).

Водночас з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 необхідно присудити судовий збір за подання апеляційної скарги 943 грн 38 коп. (4847,81?19,46%).

Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ТОВ «ФК «ЄАПБ» від сплати ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 659 грн 57 коп. (2602,95-943,38).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року в частині розміру заборгованості за кредитними договорами та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014) 173 525 гривень заборгованості за кредитними договорами та 1 659 гривень 57 копійок витрат зі сплати судового збору, а всього 175 184 гривні 57 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Шевцова Л.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27