САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/993/25
Провадження №2/726/201/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г.Й., представниці позивача ОСОБА_1 та представника відповідачки ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У проваджені Садгірського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів.

В позові посилається на те, що 07.11.2022 року Садгірським районним судом було видано судовий наказ ( справа №726/1581/22) про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу) боржника щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, однак ОСОБА_4 аліменти не сплачувала.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданими Третім відділом державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано Франківськ), загальна сума заборгованості на користь стягувача ОСОБА_3 за період з жовтня 2022 року по 2025 року становить 85 138,62 гривень.

Таким чином, фактична сума заборгованості ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 за період з жовтня 2022 року по лютий 2025 року становить 85 138,65 гривень.

Відповідачка добровільно не погашає борг по аліментах на користь дочки ОСОБА_5 згідно судового наказу від 27.12.2022 року, справа №726/1581/22, який на дату подачі позову становить 85 138,62 гривень.

Враховуючи те, що згідно з ч.1 ст. 196 СК України, розмір пені нараховується у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості тому розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів дорівнює сумі боргу, а саме 85 138,62 гривень.

Просить суд стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресо: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , орган, що видав 7310 від 29.07.2021 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 85 138,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , орган, що видав 7310 від 29.07.2021 року пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 85 138,62 гривень.

Представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Василатій О.О. спрямував до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги.

Звертає увагу суду на те, що з моменту народження і до 2021 року дочка ОСОБА_6 проживала з матір`ю, при цьому після розлучення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , останній не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання дочки ОСОБА_6 , що підтверджується поясненнями спільного сина ОСОБА_7 , наданих в межах іншої справи №726/1540/24.

У ОСОБА_3 неодноразово виникала заборгованість зі сплати аліментів на утримання спільних дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У березні 2022 року ОСОБА_4 з метою захисту прав своїх дітей виїхала за кордон та по сьогоднішній день не поверталась на територію України, разом з чотирма своїми дітьми.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що одна спільна дитина з ОСОБА_3 переїхала проживати до ОСОБА_4 в Німеччину, відповідачка майже до кінця 2024 року була впевнена у тому, що між нею та ОСОБА_3 відсутні будь які спори щодо стягнення з неї аліментів на утримання дочки.

Тільки у листопаді 2024 року ОСОБА_4 через представника стало відомо про те, що з неї стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , а також те, що колишній чоловік користується її перебуванням за кордоном ініціював проти неї ряд судових спорів.

Судовий наказ у справі не був вручений відповідачці, що підтверджується конвертом, який міститься в матеріалах справи.

Відповідачка заперечує свого обов`язку щодо сплати аліментів та після того як дізналась про існування судового наказу та спору щодо стягнення з неї аліментів на утримання дочки, та нею двічі було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 4000,00 гривень та 2 000,00 гривень.

Однак, враховуючи наявність на утримання інших дітей трьох малолітніх та необхідність матеріальної допомоги повнолітньому ОСОБА_7 , який продовжує навчатися, ОСОБА_4 не може погасити ввесь розмір заборгованості одразу, який до того визначений виходячи з ? частини доходів відповідачки .

Позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованість зі сплати аліментів є намаганням знову стягнути з відповідачки суму аліментів, які уже стягуються судовим рішенням (наказом) Садгірського районного суду м.Чернівці від 07.11.2022 року, який також є виконавчим документом, що знаходиться на виконанні у Третьому ВДВС у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відкрито виконавче провадження №70648303.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у Департаменті соціальної політики Чернівецької міської ради, як отримувач тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, у період з 01.05.2023 року по 31.01.2025 року.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

29.04.2025 року позивач спрямував до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. В заяві зазначає, що від ОСОБА_4 надійшли кошти у рахунок сплати аліментів у січні 2025 року - 4000,00 гривень та у березні 2000 ,00 гривень, а також Третім ВДВС у квітні поточного року самостійно було виявлено на рахунку ОСОБА_4 кошти в сумі 13 842,38 гривень, що надійшли їй 27.12.2022 року в якості заробітної плати та стягнуті за виконавчим документом на користь стягувача ОСОБА_3 .

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої Третім ВДВС у м.Чернівці станом на 24.04.2025 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_4 становить 69 592,74 гривень.

Просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у сумі 69 592,74 гривень.

Просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у сумі 69 592, 74 гривень.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_1 в судовому за сіданні надала суду пояснення аналогічним викладеним у позові та просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки судовим наказом Садгірського районного суду м.Чернівці від 07.11.2022 року стягуються аліменти з ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , а тому відсутні підстави для повторно стягнення аліментів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради спрямував до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просила при вирішенні справи врахувати інтереси дитини (а.с. 105).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 05.05.2009 року (а.с.10).

30.03.2015 рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (а.с.65-68).

Довідкою розрахунком від 12.02.2016 року, виданою Садгірським відділом державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції підтверджується, що у ОСОБА_3 , станом на 12.02.2016 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 5131,00 гривень (а.с.69).

07.11.2022 року Садгірським районним судом м.Чернівці стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу) боржника щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12).

Судом встановлено, що судовий наказ Садгірського районного суду м.Чернівці направлявся ОСОБА_4 на адресу АДРЕСА_2 , що підтверджується супровідним листом, конвертом та поштовим повідомленням, однак місцем реєстрації її була адреса АДРЕСА_1 (а.с.74- 78).

03.01.2023 року Постановою ВП №70648303 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №726/1581/22 виданого 27.12.2022 року (а.с.16).

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Третім ВДВС у місті Чернівці ЗМУМЮ у ОСОБА_4 станом на 19.05.2025 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_4 становить 48 635,37 гривень (а.с.172-173).

Свідоцтвом про народження підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 та ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 , що свідчить про те, що у неї на утримані перебувають троє неповнолітніх дітей (а.с.79-81).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Статтею 169 ЦПК України визначено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Статтею 172 ЦПК України визначено порядок набрання судовим наказом законної сили та видача його стягувачеві, а саме у відповідності до ч.1 « у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, коли судовий наказ набирає законної сили у день його видачі».

Судом встановлено, що 013.01.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №70648303 по виконанню судового наказу виданого Садгірським районним судом м.Чернівці 07.11.2022 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) боржника щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.10.022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданим Третім відділом державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано Франківськ) загальна сума заборгованості по виконанню судового наказу Садгірського районного суду м.Чернівці від 07.11.2022 року станом на 03.03.2025 року становить 85 138,62 гривень (а.с.13), однак наданим представником відповідачки розрахунок заборгованості підтверджується, що станом на 19.05.2025 року заборгованості становить 48 635, 37 гривень, що підтверджує факт часткового погашення заборгованості (а.с.172-173).

Провівши аналіз матеріалів справи, судом встановлено, що судовий наказ Садгірського районного суду м.Чернівці від 07.11.2022 року перебуває на виконанні у Третьому відділі державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано Франківськ) та не був скасований судом, а тому його слід вважати чинним та його виконання підлягає в порядку примусового виконання судових рішень відповідно до Закону «Про виконавче провадження» та не може бути повторно стягнуто суму заборгованості.

Постановою ВС від 10.01.2024 у справі №359/240/21 визначено, що у випадку утворення заборгованості зі сплати аліментів, стягнутих на підставі судового рішення, борг стягується в порядку примусового виконання судових рішень відповідно до Закону «Про виконавче провадження». Звертатися до суду в цьому випадку не потрібно. Адже повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме.

А тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів слід відмовити.

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Судом встановлено, що відповідачка з березня 2022 року перебуває за межами території України, та їй не було відомо про наявність судового наказу Садгірського районного суду м.Чернівці від 07.11.2022 року, який направлявся на адресу АДРЕСА_2 , однак місцем реєстрації її була адреса АДРЕСА_1 , а тому суд не вбачає вини відповідачки у неналежному виконанні зобов`язання по сплаті аліментів та у виникненні заборгованості по їх сплаті.

Доводи позивача, про те що відповідачка умисно не сплачувала аліменти, а тому зобов`язана сплатити неустойку за весь період невиконання судового наказу про стягнення аліментів, є безпідставними, та судом надавши належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, врахуючи те, що відповідачка дізнавшись про наявність боргового зобов`язання частково погасила заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с172-173), те що у відповідачки перебувають на утриманні ще троє неповнолітніх дітей, а тому суд виснує про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору . Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 141, 155, 180, 181, 196 СК України, ст.ст. 4, 7, 8, 141, 160, 169, 172, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк