Справа № 368/437/25
Рішення

Іменем України

"19" червня 2025 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотивувала позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої увійшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

03.10.2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Токовенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №27, згідно з яким усе своє майно ОСОБА_3 заповіла своїм дітям - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (далі- Відповідач).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_4 та спадкоємицею його майна за законом першої черги.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу України.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсніш, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохотення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, Позивач як спадкоємиця ОСОБА_4 має право на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що залишився після померлої ОСОБА_3 .

З метою прийняття та оформлення спадщини після баби ОСОБА_3 . Позивач звернулась до Кагарлицького районного державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Спадщину ОСОБА_3 також прийняв її син ОСОБА_2 , тобто Відповідач.

При цьому. Позивачу стало відомо, що інша 1/2 частка, яка була успадкована Відповідачем, до цього часу не була належним чином оформлена у власність.

Так. згідно з листом державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. від 11.03.2025 року №113/02-14, Відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 по тій причині, що Відповідачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Той факт, що ОСОБА_3 дійсно була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується рішенням Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 25.09.2013 року №09 «Про оформлення права власності».

У той же час, Відповідач зволікає з оформленням права власності на свою частку у майні ОСОБА_3 та не бажає її оформляти.

При цьому. Позивач може і бажає займатися утриманням житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Зважаючи на викладене. Позивач вважає, що за нею може бути визнано право на вказаний житловий будинок.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності.

Отже, виходячи з положень статті 392 Цивільного кодексу України. Позивач може звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та такий позов підлягає розгляду судом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в досудовому порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на вищевказане спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання цього права.

Відповідно до статей 386, 395. 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, той факт, що правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 не видавалися (так само, як і на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ), не є перешкодою для оформлення прав на цей будинок спадкоємцями.

Наведене вище свідчить, що наявні усі підстави для задоволення даного позову та визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечував.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно. ОСОБА_3 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується рішенням Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 25.09.2013 року №09 «Про оформлення права власності».

03.10.2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шубівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Токовенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №27, згідно з яким усе своє майно ОСОБА_3 заповіла своїм дітям - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (далі- Відповідач).

Згідно матеріалів спадкової справи ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 . ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_4 та спадкоємницею його майна за законом першої черги, яка одна протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, а саме 29.08.2024 року подала заяву державному нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька , що відповідає положенням ст.1268ч.1, 1269ч.1, 1270 ч.1, 1261 ЦК України .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу України.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Згідно матеріалів спадкової справи позивач в порядку спадкової трансмісії 21.08.2024 року подала заяву державному нотаріусу про прийняття частини спадщини за заповітом баби ОСОБА_3 . Також 21.08.2024 року відповідач подав заяву державному нотаріусу про прийняття частини спадщини за заповітом

Так, згідно з листом державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І. від 11.03.2025 року №113/02-14, Відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 по тій причині, що Відповідачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ст.1278ч.1 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між двома спадкоємцями і частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними і .

Відповідно до ст.1268ч.5 ЦК України , незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А тому посилання позивача, що відповідач зволікає з оформленням права власності на свою частку у майні та не бажає її оформляти а позивач може і бажає займатися утриманням житлового будинку не є підставами для визнання на підставі положень ст.328,392 ЦК України за позивачем права власності на житловий будинок.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) право на частку житлового будинку та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В частині позову про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відмовити.

Керуючись ст.1278ч.1, 1268ч.5,. 1223 ,1268ч.1, 1269 ч.1, 1270 ч.1, 1261 ЦК України, ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) право на частку житлового будинку та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В частині позову про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.11.2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 23.06.2025 року.

Суддя В.І. Кириченко