УХВАЛА

25 червня 2025 року

м. Київ

справа № 569/941/22

провадження № 61-5795ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років,

встановив:

29 квітня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кукла Л. А. засобами поштового зв'язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 травня 2025 року представник заявника засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, а також доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 7 939, 20 грн.

Проте касаційна скарга у новій редакції всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 20 травня 2025 року так і не містить посилання на конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається ця касаційна скарга, з відповідним обґрунтуванням (мотивуванням), хоча зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень за приписами пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України є обов'язковим.

Крім того, заявнику необхідно було надати суду докази сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження двох вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характеру (про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років) на загальну суму 5 954, 40 грн, а також доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання дитини, розмір якого мав бути визначений заявником самостійно відповідно до вимог закону.

Тобто в частині оскарження двох вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характеру (про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років) заявником сплачено судовий збір в сумі 5 954, 40 грн. Проте в частині оскарження вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання дитини сума судового збору, яка сплачена заявником (1 984, 80 грн), жодним чином не обґрунтована, незрозуміло, чим керувався заявник при визначенні розміру судового збору в цій частині.

Згідно з положеннями частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З урахуванням наведеного, оскільки недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 20 травня 2025 року, в повному обсязі усунуто не було, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов