справа № 373/2912/24 головуючий у суді І інстанції Опанасюк І.О.
провадження № 22-ц/824/9111/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» поданою представником - адвокатом Клименком Тарасом Васильовичем на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року представниця ТОВ «Бізнес Позика» - Мишевська Н.М. звернулася до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просила:

стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за Договором №493967-КС-001 про надання кредиту від 24 березня 2024 року, що становить 41 936,38 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 31 936,38 грн; а також витрати по оплаті судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що 24 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений договір №493967-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 24 березня 2024 року направлена ОСОБА_1 пропозиція (оферта) укласти Договір №493967-КС-001 про надання кредиту.

24 березня 2024 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №493967-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 24 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем був укладений Договір №493967-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 1 вказаного Договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Сторонами в пункту 3 Договору встановлений «Графік платежів», які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (номер якої був зазначений позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 18 грудня 2024 року, утворилась заборгованість за Договором №493967-КС-001 про надання кредиту, в загальному розмірі 41 936,38 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 10 000,00 грн та суми прострочених платежів по процентах - 31 936,38 грн.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із таким рішенням суду, представник товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвокат Клименко Тарас Васильович 12 березня 2025 року через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт вказав на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам.

На думку апелянта, при ухваленні оскаржуваного рішення, місцевий суд залишив поза увагою, що кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/ Позичальником не був би укладений.

До позовної заяви було додано платіжне доручення у вигляді Інформаційної довідки від 17 грудня 2024 року вих. №1025/12 наданої ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічним оператором платіжних послуг, з якої вбачається, що 24 березня 2024 року позичальнику на його картку № НОМЕР_2 було здійснено перерахування кредиту у сумі - 10 000,00 грн. з призначенням платежу: «Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. №493967-КС-001 від 24.03.2024 Без ПДВ».

Вищевказана довідка була надана Позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Platon». ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» надає посередницькі послуги на підставі Договору про надання послуг №ПГ-5 від 04 листопада 2020 року укладеного між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ТОВ «ПрофітГід».

Судом першої інстанції зроблено неправильний висновок, що позивач в порушивши вимоги частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», застосував до споживчого кредиту №493967-КС-001 від 24 березня 2024 року денну процентну ставку 2,00%, оскільки судом не було враховано відмінність понять «денна процентна ставка» та «процента ставка на день».

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

- протягом перших 120 днів - 2,5%; (з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року включно);

- протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23 квітня 2024 року включно до 20 серпня 2024 року включно);

- з 21 серпня 2024 року включно та надалі - 1%.

Відповідно до листа Національного банку України №14-0004/3433 від 15 січня 2024 року, враховуючи наданий Законом фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду. За договорами про споживчий кредит, які укладаються зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не виносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Відповідно до вищевикладеного, денна процентна ставка за Кредитним договором (як за умови застосування зниженої процентної ставки в день, так і за умови застосування стандартної процентної ставки в день) не перевищує розмір максимальної денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», який був встановлений на дату укладення Кредитного договору. До Кредитного договору не було укладено жодних додаткових угод (тобто не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки).

Відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався, у наслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу почалось нарахування процентів за Стандартною ставкою - 2,00000000% в день, а саме з 15 квітня 2024 року по 08 вересня 2024 року включно і після 08 вересня 2024 року не нараховувались.

Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 31 936,38 грн. включають в себе: нараховані за Зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15288411% в день (денна процентна ставка 0,95%) - у сумі 2 536,38 грн у період з 24 березня 2024 року по 14 квітня 2024 року (включно); нараховані за Стандартною процентною ставкою 2,00000000% в день (денна процентна ставка 1,47%)- у сумі 29 400,00 грн у період з 15 квітня 2024 року по 08 вересня 2024 року (включно).

Також, з розрахунку видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» поданою представником Клименком Тарасом Васильовичем на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження була надіслана за адресою реєстрації ОСОБА_1 , однак рекомендоване поштове повідомлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача на адресу апеляційного суду не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України, в редакції на час надходження апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що представник позивач надав суду паперову копію електронного договору №493967-КС-001 про надання кредиту укладеного 24 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 на суму 10 000,00 грн, строк договору - 24 тижні, тобто до 08 вересня 2024 року; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,1528411, фіксована, комісія за надання кредиту 1 500,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 26 040,00 грн. Договір містить електронний підпис відповідача.

Відповідно до п.3.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит у сумі вказаній у п.2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або кількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 договору.

Крім того, на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів представником позивача надано паперову копію пропозиції (оферта) укласти договір №493967-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електрона форма) від 24 березня 2024 року; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №493967-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 14 березня 2024 року; візуальну форму послідовності дій клієнта; анкету клієнта; правила надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», що не містять підпису відповідача; паспорт споживчого кредиту; довідку про стан заборгованості ОСОБА_1 за договором №493967-КС-001 про надання кредиту від 24 березня 2024 року.

Відповідно до інформаційної довідки від 17 грудня 2024 року за №1025/12 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця - «ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА» через платіжний сервіс «Platon» 24 березня 2024 була проведена транзакція №41126-86599-87863, сума транзакції - 10 000,00 грн, номер карти - НОМЕР_4 .

Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №493967-КС-001 від 24 березня 2024 року містить розрахунок боргу за період з 24 березня 2024 року по 18 грудня 2024 року, відповідно до якого, станом на 18 грудня 2024 року заборгованість складає: за кредитом - 10 000,00 грн, по відсоткам - 31 936,38 грн, по комісії -1 500,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем, надання кредитних коштів відповідачу та розміру заборгованості, що заявлена до стягнення. Також позивач в порушивши вимоги частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», застосував до споживчого кредиту №493967-КС-001 від 24 березня 2024 року денну процентну ставку 2,00 %.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У Розділі 7 Договору №493967-КС-001 про надання кредиту від 24 березня 2024 року описано порядок його укладення. Зокрема, спосіб (способи) ідентифікації та верифікації позичальника з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовими актами НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу: отримання через систему BankIDНБУ ідентифікаційних даних. Договір надається позичальнику для підписання після здійснення належної перевірки позичальника відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та нормативно-правового акту НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу (п. 7.9). Технологія (порядок) укладання договору: Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається у порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства України (п. 7.10). Порядок створення та накладення електронних підписів сторонами договору: спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий позичальнику узгодженим каналом комунікації, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу. Сторони узгодили, що каналами комунікації для цілей направлення одноразового ідентифікатора є: надсилання одноразового ідентифікатора у СМС-повідомленні на фінансовий номер позичальника; надсилання одноразового ідентифікатора повідомленням з використанням сучасних сервісів передачі даних (вайбер, вотсап, телеграм тощо) за реквізитами, вказаними позичальником; електронним листом на електронну пошту позичальника; шляхом здійснення дзвінку на фінансовий номер позичальника та повідомлення одноразового паролю (п. 7.11). Спосіб перерахування позичальнику кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний картковий рахунок позичальника, який відповідає її банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 Договору (п. 7.12).

До позовної заяви позивач також долучив візуальну форму послідовності дій клієнта при укладенні електронного Договору про надання кредиту №493967-КС-001 від 24 березня 2024 року в ІТС товариства на сайті.

Договір №493967-КС-001 про надання кредиту від 24 березня 2024 року містить ідентифікуючу ОСОБА_1 інформацію (паспортні дані, РНОКПП, електронну адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, адресу проживання) та підписано електронним підписом останнього шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «UА-3257», відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 95 ЦПК України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та повністю узгоджуються з моніторингом дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі при укладенні договору №493967-КС-001 про надання кредиту від 24 березня 2024 року.

В той же час, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, який узгоджується з п. 7.12, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення Договору надати позичальнику кредит у сумі вказаній у п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або кількома транзакціями) та поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведене в розділі 8 Договору.

У розділі 8 Договору таким електронним платіжним засобом вказано реквізити платіжної картки № НОМЕР_4 . Маска вказаної картки відповідає номеру банківського рахунку, який зазначив ОСОБА_1 у анкеті клієнта (витяг з ІТС від 19 грудня 2024 року) - НОМЕР_2.

При цьому судом першої інстанції не надано належної оцінки інформаційній довідці ТОВ «Платежі онлайн» від 17 грудня 2024, що 24 березня 2024 року о 10-24-20 год. (в той час як кредитний договір відповідач підписав о 10-23-35 год.) через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція на суму 10 000,00 грн за кредитним договором №493967-КС-001.

За умовами п.п. 7.4.2. Договору, Позичальник підтвердив, що: вказаний у розділі 8 даного договору номер телефону належить виключно йому, не переданий та не буде переданий в користування та/ або володіння та/ або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер використовується та буде використовуватися позичальником при виконанні даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним; вказана в розділі 8 даного договору банківська платіжна картка/ поточний рахунок належить виключно позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником.

Водночас, відповідачем не спростовано, що банківська картка з відповідним номером йому не належить.

Виходячи з наведеного, апеляційним судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази як укладення кредитного договору так і отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 000,00 грн.

Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Пункт 2.4. укладеного між сторонами договору визначає розмір стандартної процентної ставки за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Пункт 2.11 Договору визначає денну процентну ставку у 0,95%.

У розділі 3 Договору сторони обумовили порядок та умови надання кредиту. Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому Сторони погодили, що Кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі не є зміною істотних умов цього Договору (п. 3.2).

Погоджені сторонами умови договору №493967-КС-001 про надання кредиту від 24 березня 2024 року свідчать про встановлення відповідачу зниженої процентної ставки у 1,15288411% у випадку дотримання графіку платежів - 12 платежів по 2 170,00 грн кожні 14 днів.

Однак, оскільки відповідач не дотримався графіку платежів позивач вважає, що мав право нараховувати позичальнику 1,15288411% за кожен день користування кредитом протягом перших 14 днів, а в подальшому до завершення строку кредитування (08 вересня 2024 року) - по 2,00% за кожен день користування кредитом.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнив частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що договір №493967-КС-001 про надання кредиту було укладено 24 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 не може перевищувати 1%.

Втім, частинами 2 та 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» додатково визначається, що до загальних витрат за споживчим кредитом, які враховуються при обчисленні денної процентної ставки, не включаються платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит.

З цими положеннями узгоджуються зміст підпункту 11 частини 1 статті 12 та підпункту 9 частини 3 статті 9 цього ж Закону, де законодавцем на кредитодавця покладено обов`язок до укладення споживчого договору інформаційно попередити позичальника про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі щодо розміру неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання ним зобов`язань за договором про споживчий кредит. Якщо така інформація позичальником узгоджена та сторонами укладено договір споживчого кредитування, то у змісті цього договору міститься інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Отже, за умовами договору, який укладено між сторонами 24 березня 2024 року, узгоджено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань з погашення наданого кредиту та відповідно до умов пункту 3.2.2 цього договору, у кредитора виникають підстави для нарахування процентів в іншому розмірі за стандартною процентною ставкою, яка становить 2% на день, починаючи з восьмого дня після не внесення позичальником чергового платежу.

Саме такі проценти нараховані кредитором починаючи з 15 квітня 2024 року і до 08 вересня 2024 року.

Зазначене узгоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що позичальником не виконані вимоги щодо повернення заборгованості по платежам, тому відповідно до умов пункту 3.2.2. позичальником втрачено право на розрахунок процентів за зниженою процентною ставкою, зокрема, із законодавчими обмеженнями максимального розміру денної процентної ставки. Внаслідок цього, починаючи з 15 квітня 2024 року за умовами договору кредитор розрахував проценти за невиконання зобов`язання за ставкою 2 % на день.

За наведених обставин, місцевий суд помилково вважав, що відповідно до умов укладеного договору та викладених положень у частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року разом із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», проценти за користування кредитом, наданим ОСОБА_1 , мали нараховуватись відповідно до денної процентної ставки в розмірі 1% на день, та не врахував, що позичальником протягом 7ми днів були порушені зобов`язання з повернення платежів за умовами кредитування, внаслідок чого у позивача на 8ий день виникло право нараховувати проценти за стандартною ставкою в розмірі 2% на день, яка не є складовою частиною загальних витрат, що зараховуються при обчисленні денної процентної ставки.

Тому при розрахуванні процентів за стандартною процентною ставкою за період з 24 березня 2024 року по 08 вересня 2024 року позивачем правильно розраховано борг на суму 31 936,38 грн, з яких: за Зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15288411% в день (денна процентна ставка 0,95%) з 24 березня по 14 квітня 2024 року - 2 536,38 грн; за Стандартною процентною ставкою 2,00000000% в день (денна процентна ставка 1,47 %) з 15 квітня по 08 вересня 2024 року - 29 400,00 грн.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та, у зв`язку з цим неправильне застосування норм матеріального права, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2 422,40 грн, а за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 3 633,60 грн, а всього 6 056,00 грн.

Також апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити апелянту наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до платіжної інструкції №3468 від 27 лютого 2025 року ТОВ «Бізпозика» сплачено за подання апеляційної скарги у справі №373/2912/24 судовий збір у розмірі 4 059,69 грн, що є більше ніж 150% судового збору сплаченого за подання позовної заяви (2422,40*150 = 3633,60 грн).

З огляду на викладене, надміру сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги може бути повернутий апеляційним судом у разі виконання апелянтом вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» подану представником - адвокатом Клименком Тарасом Васильовичем - задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за договором №493967-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електрона форма) від 24 березня 2024 року у розмірі 41 936 (сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять шість гривень) 38 коп., з яких: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 10 000,00 грн; сума прострочених платежів по процентах - 31 936, 38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) судовий збір за подання позовної заяви 2 422,40 грн та за подання апеляційної скарги 3 633,60 грн, а всього 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість гривень) 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова