Справа № 697/958/25
Провадження № 2/697/642/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сивухіна Г.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між 05.04.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту №06980-04/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов якого, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 8400,00 грн. строком на 25 днів зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на день.

ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши відповідачу грошові кошти на карту позичальника НОМЕР_1 .

03.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний кредитор передав фактору, а фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023, в тому числі було відступлено і заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №06980-04/2023.

29.11.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС»), було укладено договір факторингу № 01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за Кредитними договорами та сплачує ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №06980-04/2023 (станом на дату цього відступлення права вимоги) складає: 34020,00 грн.

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №06980-04/2023 від 05.04.2023 становить :

- заборгованість по тілу кредиту - 8400,00 грн;

- заборгованість по відсотках 25620,00 грн.

Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором №06980-04/2023 від 05.04.2023 у розмірі 34020,00 грн., а також понесені судові витрати.

Ухвалою від 23.04.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи, нею отримано ухвалу про відкриття провадження. Відзив на позов не надходив. Відповідачем 29.04.2025 та 12.05.2025 подано до суду заяву про часткове визнання позову, надано квитанції про сплату заборгованості, які просила врахувати при винесенні судового рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.04.2023 між відповідачем та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» укладено договір про надання фінансового кредиту №06980-04/2023.

Відповідно до п.п.1.1. п.1 Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8400,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.п.1.2. п.1 Кредитного договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 29.04.2023.

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу (п.1.3 п.1 Кредитного договору).

Відповідно до п.п. 1.5. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025, 05.04.2023 було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 8400,00 грн. на картку НОМЕР_1 , призначення платежу: зарахування 8400 грн. на картку НОМЕР_1 (а.с.25).

29.04.2023 між відповідачем та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №06980-04/2023 від 05.04.2023, за якою сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 08.05.2023. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 13650,00 грн. (п.1 додаткової угоди ) (а.с.12).

16.05.2023 між відповідачем та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №06980-04/2023 від 05.04.2023, за якою сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 25.05.2023. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 15120,00 грн. (п.1 додаткової угоди ) (а.с.13).

03.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого первісний кредитор передав фактору, а фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023, в тому числі було відступлено і заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №06980-04/2023.

29.11.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС»), було укладено договір факторингу № 01.02-79/23, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №06980-04/2023 від 05.04.2023.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №06980-04/2023 (станом на дату цього відступлення права вимоги) складає: 34020,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту №06980-04/2023 від 05.04.2023 становить :

- заборгованість по тілу кредиту - 8400,00 грн;

- заборгованість по відсотках 25620,00 грн. (а.с.19-24).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, наданого відповідачем, серії НОМЕР_2 від 11.05.2024, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 11.05.2024 зареєстрували шлюб, актовий запис №64. Прізвище дружини після державної реєстрації « ОСОБА_4 » (а.с.69).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Відповідачем не надано доказів неотримання коштів чи не укладення договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаним договором на підставі договорів про відступлення права вимоги.

Разом з тим, щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.

За умовами укладеного між сторонами договору кредиту відповідач отримала кошти, та зобов`язувалася повернути надані кошти у повному обсязі у визначений договором строк, а саме з 05.04.2023 до 29.04.2023, визначено строк кредитування 25 днів.

В подальшому додатковими угодами укладеними між сторонами, строк виконання зобов`язання було відстрочено до 25.05.2023, суму заборгованості зазначено у розмірі 15120,00 грн. (а.с.13).

Разом з тим, позивач після 25.05.2023 продовжував нараховувати заборгованість за відсотками по кредиту у строк до 24.08.2023 включно (91 день прострочення зобов`язання) (а.с.21 на звороті).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) сформувала наступні правові висновки:

- Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. Інакше кажучи, так само як банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12), так само і вкладник за договором банківського вкладу після закінчення строку, на який зроблений вклад, позбавлений права вимагати стягнення процентів за правомірне користування банком цими коштами (п. 88);

- отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 91).

- у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (п. 141);

- отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п. 128).

Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин.

Також Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (п. 146).

Зважаючи на викладене, нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту не відповідає суті кредитного договору та поняттю «користування кредитом». Умова кредитного договору (п.4.3) про те, що у разі прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль, не підлягає застосуванню, оскільки по суті не є платою за правомірне користування кредитом, а є платою в разі прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, стягненню підлягають проценти за користування кредитом у період з 05.04.2023 по 25.05.2023 у розмірі 6720,00 грн (а.с.13,20 на звороті). Після закінчення строку, на який укладався договір, у первісного кредитора виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом.

Натомість вимог по ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялися.

Отже, нарахування та стягнення з відповідача відсотків після закінчення строку кредитування є безпідставним, і заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на день подачі позову становила 15120,00 грн., з яких:

- 8400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту

- 6720,00 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Водночас, після надходження позову до суду та відкриття провадження у справі, відповідачем ОСОБА_1 надано суду квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором №06980-04/2023 на рахунок позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на загальну суму 29000,00 грн., а саме:

-19.11.2024 на суму 5000,00 грн;

-27.11.2024 на суму 4000,00 грн;

-24.12.2024 на суму 4000,00 грн;

-24.01.2025 на суму 4000,00 грн;

-24.02.2025 на суму 4000,00 грн;

-10.03.2025 на суму 4000,00 грн;

-24.03.2025 на суму 4000,00 грн (а.с.71-77).

Дане погашення заборгованості було здійснено відповідачем до звернення позивачем до суду з даним позовом 17.04.2025.

Крім того, відповідачем надано суду довідку директора ТОВ «СВЕА ФІНАНС» від 02.05.2025 № СФ/О-13651200, зі змісту якої вбачається, що відповідача ОСОБА_2 повідомлено про повне виконання кредитного зобов`язання за кредитними договорами №06980-04/2023 від 05.04.2023 та №38117-02/2023 від 24.02.2023, укладеними між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (а.с.83).

Станом на 23.06.2025 позивачем дані відомості не спростовані, доказів, які б свідчили про наявності заборгованості за кредитним договором №06980-04/2023 від 05.04.2023 матеріали справи не містять.

Таким чином, у зв`язку з повним погашенням відповідачем заборгованості за кредитним договором, зокрема до звернення позивача з позовом до суду, вимоги про стягнення заборгованості за договором не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позові відмовлено, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 23.06.2025.

Суддя Г . С . Сивухін