Справа № 212/3673/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Зіміна М.В., за участю секретаря судового засідання Пелешенко К.В., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В квітні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
З метою забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 0309/1007/71-431-Р-1 від 25.10.2007 року. Згідно умов якого, ОСОБА_2 , як поручитель, зобов`язалась відповідати за виконання ОСОБА_1 договірних зобов`язань по Кредитному договору № 0309/1007/71-431 від 25.10.2007 року.
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого Банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 27 жовтня 2015 року (справа № 212/10317/14-ц), позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості задоволено та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0309/1007/71-431 від 25 жовтня 2008 року у розмірі 297 016 грн. 10 коп. та судовий збір в розмірі 2 970 грн., по 1 485 грн. 08 коп. з кожного. Вказане рішення суд набрало законної сили, проте станом на день подання позову вищезазначене не виконано відповідачами.

На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» розмір нарахованих 3% річних від суми заборгованості визначеної рішенням суду та інфляційних втрат понесених в результаті не виконання рішення суду за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 102352,66 грн., з яких: 26731,45 грн. - 3% відсотки річних, 75621,21 грн. - інфляційні витрати та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання потворно не з`явились про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив до суду не подали, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0309/1007/71-431, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 14000,00 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти не пізніше 24 жовтня 2027 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку визначеному кредитним договором. (а.с.16-20)

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 0309/1007/71-431-Р-1 від 25.10.2007 року. Згідно умов якого, ОСОБА_2 , як поручитель, зобов`язалась відповідати за виконання ОСОБА_1 договірних зобов`язань по Кредитному договору № 0309/1007/71-431 від 25.10.2007 року. (а.с. 20 зворотній бік-21)

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого Банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. (а.с.30-55)

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 27 жовтня 2015 року (справа № 212/10317/14-ц), позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості задоволено та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0309/1007/71-431 від 25 жовтня 2008 року у розмірі 297 016 грн. 10 коп. та судовий збір в розмірі 2 970 грн., по 1 485 грн. 08 коп. з кожного. (а.с.7-9)

27.09.2024 року позивач звертався із досудовою вимогою врегулювання спору до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо наявності простроченої заборгованості, яка повернулась за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. (а.с.23-24)

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 слідує, що розмір нарахованих 3% річних та інфляційних втрат від суми заборгованості складає 102352,66 грн., з яких: 26731,45 грн. - 3% відсотки річних, 75621,21 грн. - інфляційні витрати. (а.с.15)

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

За ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачами грошового зобов`язання.

Відповідачами під час розгляду справи не спростовано розрахунок банку, а також не надано доказів того, що він не відповідає дійсності, що є їх процесуальним обов`язком відповідно до вимог ЦПК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України від 09.10.2019, справа №219/6809/16-ц, провадження № 61-31701св18.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є правильним, відповідає формулі, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, а тому судом приймається як належний доказ.

З огляду на встановлені обставини справи, неподільність предмета зобов`язання, суд доходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та з відповідачів підлягають солідарному стягненню 3% річних та інфляційні втрати від суми заборгованості в розмірі 102352,66 грн., з яких: 26731,45 грн. - 3% відсотки річних, 75621,21 грн. - інфляційні витрати.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1211,20 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість в розмірі 102352,66 гривень (сто дві тисячі триста п`ятдесят дві гривні 66 копійок), з яких: 26731,45 грн. - 3% відсотки річних, 75621,21 грн. - інфляційні витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», місцезнаходження юридичної особи: 02094, м. Київ, пр. Леоніда Каденюка, буд.23, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений та підписаний 24 червня 2025 року.

Суддя: М. В. Зімін