Провадження №2/442/230/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Лесович О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 442/10228/24 за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник відповідачів - ОСОБА_4

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 ідеальну частину житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 54%, що розташований в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ВВС № 641230 від 23.04.2004р. його мати, ОСОБА_5 , успадкувала після смерті його батька, ОСОБА_6 , 1/2 ідеальну частину житлового будинку незавершеного будівництвом, що знаходиться в с. Лішня, Дрогобицького району Львівської області, раніше Урочище «Сад». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, 1/2 ідеальна частина земельної ділянки кадастровий номер 462124800:01:002:0028, площею 0,1199 га, що розташована в АДРЕСА_1 , раніше Урочище «Сад», на якій розташована 1/2 ідеальна частина житлового будинку незавершеного будівництвом. Вказаний житловий будинок фактично побудовано на 54%, що вбачається з технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва.

Згідно з договором про поділ спадкового майна, посвідченого 08.03.2024р., Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, позивачу у спадщину перейшло: 1/2 ідеальна частина земельної ділянки кадастровий номер 462124800:01:002:0028, площею 0,1199 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , раніше Урочище «Сад», на які розташована 1/2 ідеальна частина житлового будинку незавершеного будівництвом. З метою оформлення спадкових прав він звернувся до Лаганяк Т.І., приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті моєї матері. На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу.

12.03.2024 приватний нотаріус Лаганяк Т.І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зокрема, даною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_5 , на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки кадастровий номер 462124800:01:002:0028, площею 0,1199 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , раніше Урочище «Сад», на якій розташована 1/2 ідеальна частина житлового будинку незавершеного будівництвом, покликаючись на те, що ним не подані документи, що підтверджують виникнення (реєстрацію) права власності на об`єкти нерухомого майна, що необхідно для вчинення нотаріальної дії. Зокрема, не проведено державної реєстрації права власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку незавершеного будівництвом, що розташований в АДРЕСА_1 .

Що стосується земельної ділянки кадастровий номер 462124800:01:002:0028, площею 0,1199 га, то право власності на неї зареєстровано за позивачем в позасудовому порядку, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав від 18.10.2024р.

Вважає, що з наведеного вбачається порушення його права, оскільки він позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити право на спадщину за законом на 1/2 ідеальну частину житлового будинку незавершеного будівництвом, розмірами 16,5 х 14 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Призначено підготовче судове засідання на 22.01.2025. Постановлено витребувати у приватного нотаріуса Лаганяк Т.І. копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

13.01.2025 від представника відповідача надійшла заява про розгляд без його участі, при вирішенні питання покладається на думку суду.

22.01.2025 розгляд справи відкладено на 10.02.2025.

10.02.2025 розгляд справи відкладено на 12.03.2025.

На виконання вказаної ухвали 22.01.2025 від приватного нотаріуса надійшла вказана спадкова справа.

12.03.2025 розгляд справи відкладено на 14.04.2025.

25.03.2025 від позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідачів до участі у справі.

14.04.2025 протокольною ухвалою було залучено до участі співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Оголошено перерву до 20.05.2025

20.05.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд на 19.06.2025.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Сушко О. позовні вимоги визнала, просила такі заоволити.

Представник відповідача Дрогобицької міської ради в судове засіданні не з`явилася, подала до суду заяву , в якій просила розгляд справи проводити без її участі.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_5 . Спадкове майно, на яке було видано це свідоцтво складається із1/2 частини житлового будинку незавершеного будівництвом, що розташована в с. Лішня, Урочище «Сад», Дрогобицького району, Львівської області і яка належала спадкодавцю на підставі рішення №222 виконкому Лішнянської сільської Ради від 21.09.2000року. Житловий будинок двоповерховий побудовано фактично на 54%, розмірами 16,5х14,0 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане відділом РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області від 20.12.2005.

Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, 1/2 ідеальна частина земельної ділянки кадастровий номер 462124800:01:002:0028, площею 0,1199 га, що в АДРЕСА_1 , раніше Урочище «Сад», на які розташована 1/2 ідеальна частина житлового будинку незавершеного будівництвом. Вказаний житловий будинок фактично побудовано на 54%, що вбачається з технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва.

Згідно з договором про поділ спадкового майна, посвідченого 08.03.2024р., Лаганяк Т.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, Яремку Роману Романовичу у спадщину перейшло: 1/2 ідеальна частина у праві власності на земельну ділянку з кадастровим№462124800:01:002:0028, площею 0,1199 га та ідеальна частина у праві власності на розташований на ній незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , раніше Урочище «Сад».

З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернувся до Лаганяк Т.І., приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті моєї матері. На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу.

12.03.2024 приватний нотаріус Лаганяк Т.І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зокрема, даною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_5 , на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки кадастровий номер 462124800:01:002:0028, площею 0,1199 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , раніше Урочище «Сад», на які розташована 1/2 ідеальна частина житлового будинку незавершеного будівництвом, покликаючись на те, що ним не подані документи, що підтверджують виникнення (реєстрацію) права власності на об`єкти нерухомого майна, що необхідно для вчинення нотаріальної дії. Зокрема, не проведено державної реєстрації права власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку незавершеного будівництвом, що розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217,1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 березня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації. Експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється (пункти 10, 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів).

Зазначені висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 0541/3459/12 (провадження № 61-10017св18).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Частиною восьмою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності" передбачено, що експлуатація закінчених будівництвомоб`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.

Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця право власності на незавершене будівництво не було зареєстроване, а відтак права власності на вказаний будинок у спадкодавця не виникало, а відтак відсутня можливість переходу права власності від спадкодавця до спадкоємця..

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, оскільки визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17). Також, подібні висновки Верховний Суд зробив у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18).

В постанові від 21 листопада 2018 р. по справі №363/1278/15-ц Верховний Суд зазначив, що якщо будівництво об`єкта нерухомого майна, не введеного в експлуатацію на день смерті спадкодавця, здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України.

Процедура прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів визначена Порядом прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 березня 2011 року.

Використання за призначенням не прийнятих у встановленому законодавством порядку в експлуатацію об`єктів забороняється.

Таким чином, до вирішення питання про прийняття будинку в експлуатацію і його державної реєстрації цей об`єкт не має юридичного статусу житлового будинку, а відтак правильним способом захисту для спадкоємця є звернення до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та постанові від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

Беручи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права.

За таких обставин, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Вказане не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з позовом, правильно вказавши предмет і підстави позову, відповідачів у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,13,76-81,263,265,268 ЦПК України ст.ст.331, 375,376,392, 1216- 1218,1223 ЦК України, Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 березня 2011 року, суд

ухвалив:

В позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.06.2025 .

Суддя О.Б. Нагірна