КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/1048/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Справа № 753/18420/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Скрипником Сергієм Івановичем , на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року та апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап», які подані представником Чернишенком Антоном Геннадійовичем, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року та додаткове рішення від 16 квітня 2024 року, ухвалені у складі судді Лужецької О.Р.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛБ Груп» про захист прав споживачів,

встановив:

У жовтні 2023 року позивачі ОСОБА_1 особисто та як законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 звернулися до судуз позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» про захист прав споживачів.

Позов мотивовано тим, що 07.02.2022 року позивач ОСОБА_1 здійснив бронювання і придбання п`яти квитків сполученням Харків-Барселона «El Prat Airport» на 17.06.2022 року за вартістю 4 220,40 грн кожний та у зворотному напрямку на 01.07.2022 року на ім`я позивачів за вартістю 4 298,02 грн кожний зі сплатою їх вартості електронними засобами на загальну суму 42 566 грн.

Згідно із замовленням шляхом використання автоматизованої системи бронювання/глобальної розподільної системи було оформлено авіаквитки № 13084184 на пасажира ОСОБА_1 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № НОМЕР_1 на пасажира ОСОБА_3 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № НОМЕР_2 на пасажира ОСОБА_4 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № НОМЕР_3 на пасажира ОСОБА_5 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № НОМЕР_4 на пасажира ОСОБА_6 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, з датою вильоту 17.06.2022 року о 13:05 год. загальною вартістю 21 102 грн та у зворотному напрямку авіаквитки № 13084275 на пасажира ОСОБА_1 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № 13084274 на пасажира ОСОБА_3 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № НОМЕР_5 на пасажира ОСОБА_4 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № 13084272 на пасажира ОСОБА_7 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № НОМЕР_6 на пасажира ОСОБА_6 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, з датою вильоту 01.07.2022 року о 07:05 год., загальною вартістю 21 464 грн.

Позивач ОСОБА_1 перерахував кошти на рахунок ТОВ «Тревеллізі» у розмірі 42 566,00 грн, які у подальшому були перераховані відповідачу, що останнім не заперечується та не спростовується.

Однак зазначені рейси не відбулися, оскільки були скасовані відповідачем, посадочні талони позивачам не видавалися, кошти за авіаквитки повернуті не були.

17.05.2022 року ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу відповідача повідомлення, відповідно до якого він не погодився із запропонованим йому механізмом зарахування коштів на баланс його особистого кабінету та просив повернути йому протягом п`яти робочих днів сплачені ним кошти на його особистий банківський рахунок.

У той же день отримав відповідь, відповідно до якої оскільки квитки були придбані через посередника, то повернення можливо лише у вигляді промокодів.

17.05.2022 року ОСОБА_1 повідомив відповідача, що надісланий ним раніше лист вважати претензією із вимогою повернення сплачених ним раніше коштів.

18.05.2022 року відповідач в листі повідомив про те, що всі звернення в тому числі, що пов`язані із поверненням коштів, будуть розглянуті авіакомпанією після завершення воєнного стану.

Із урахуванням наведених обставин, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути із ТОВ «Авіакомпанія Скайап» кошти в розмірі 455 837,29 грн, з яких: заборгованість із виплати неповернутих коштів за придбані авіаквитки на скасований авіарейс Харків-Барселона на 17.06.2022 року вартістю 4 220,40 грн кожний та у зворотному напрямку на 01.07.2022 року вартістю 4 292,80 грн кожний, на загальну суму 42 566,00 грн; компенсацію за скасування рейсів у розмірі 15 985,60 грн; пеню в розмірі 393 309,84 грн, інфляційне збільшення - 3 975,85 грн; 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_1, ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ Авіакомпанія «Скайап» на користь ОСОБА_1 кошти за авіаквитки в сумі 42 566 грн, пеню в сумі 42 566 грн, 3000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 88 132,00 грн. В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ Авіакомпанія «Скайап» на користь держави судовий збір в сумі 545,00 грн.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авіакомпанія Скайап» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3752 грн.

У задоволенні решти вимог заяв про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, представник ТОВ «Авіакомпанія Скайап» - Чернишенко А.Г. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нові рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та відмовити у частині задоволених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вказує, що позивачі передчасно звернулися до суду із позовом, оскільки станом на дату такого звернення їх права не були порушення відповідачем, так як претензії всіх пасажирів з необхідними для їх розгляду документами на адресу відповідача не надходили, а строки їх розгляду відповідно до п. 3 Розділу 1 глави XXVII «Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» становить 3 місяці.

Щодо стягнення штрафних санкцій, передбачених положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідачем не було здійснено будь-яких порушень прав позивачів, тому жодні штрафні санкції за правомірне невиконання грошового зобов`язання не мають нараховуватися.

Бронювання квитків позивачем здійснювалося через агента з продажу квитків ТОВ «АЛБ Груп», грошові кошти за вказані бронювання ОСОБА_1 перераховано на рахунки вказаного агента з продажу квитків. Сума, яку було перераховано за бронюваннями QH5269 та WL4QZI становить 42 566 грн. У подальшому ТОВ «АЛБ Груп» було перераховано кошти у сумі 39 930 грн на рахунок Авіакомпанії, що підтверджується витягами з системи онлайн бронювання квитків, долучених відповідачем до клопотання про залучення третіх осіб в якості доказу отримання Авіакомпанією саме 39 930 грн, а не 42 566 грн від агента з продажу квитків.

Також суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди. Відповідно до положень ст. ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 761/26293/16-ц). Позивачами не було надано суду доказів на підтвердження наявності в діях Авіакомпанії протиправної поведінки, вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також звертає увагу на те, що позивачам було відомо про закриття повітряного простору України з 24.02.2022 року.

Щодо витрат на правову допомогу позивача, вважає, що позивачі передчасно звернулись до суду, не надали суду доказів, які б вказували на порушення їх прав Авіакомпанією. Наголошує, що відсутність факту порушення права чи інтересу позивача виключала можливість задоволення позову, а відповідно і стягнення будь-яких витрат понесених позивачами пов`язаних із розглядом справи у суді.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - Скрипник С.І. звернувсяз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення в частині задоволених вимог відповідача та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового розрахунку об`єму наданих послуг, оскільки понесені витрати про надання правничої допомоги є не доведеними.

Звертає увагу на те, що предметом позовних вимог було повернення коштів за авіаквитки - ця вимога задоволена в повному обсязі, але суд першої інстанції невірно застосував постанову Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 610/1905/18, де термін «пропорційно задоволених вимог» передбачає, що якась частина вимоги позивача не задоволена і вона ухвалена на користь відповідача. Із зазначеного вбачається, що судом першої інстанції відновлені права позивачів, шляхом задоволення предмету позовних вимог в повному обсязі, а відтак підстави для стягнення з позивачів на користь відповідачів понесених витрат на професійну правничу допомогу - відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник ОСОБА_1 - Скрипник С.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, а додаткове рішення - скасувати в частині задоволення заяви та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні у повному обсязі.

Звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги відповідача щодо стягнення моральної шкоди та не обов`язковості подання позову до суду спростовуються тим, що позивач надіслав претензію із вимогою повернути грошові кошти за авіаквитки на рейси, оскільки зміна дати їх не задовольняла. Претензія позивача мала бути розглянута протягом трьох місяців з дати отримання, тобто не пізніше 17.08.2022 року, натомість відповідач не здійснив дій по поверненню вартості квитків, а отже поведінка відповідача після 17.08.2022 року є неправомірною, що змусило позивачів звернутись до суду.

Також вважає, що доводи відповідача про отримання агентом сервісного збору, як винагороду за послуги порушують ч. 2 ст. 528 ЦК України, де вказано, що навіть у випадку покладення виконання обов`язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов`язання залишається боржник, встановлення обов`язків для третіх осіб, які не є учасниками зобов`язання, не відповідають засадам справедливості.

Щодо доводів апеляційної скарги про суму правничої допомоги, звертає увагу на те, що правова допомога Авіакомпанії з боку АО «Монтіс» надається не перший рік, тому такі справи є тотожними, відтак витрати на складання процесуальних документів потребує значно менше часу та витрат.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Авіакомпанія Скайап» - Чернишенко А.Г. підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову задоволення позову.

Представник позивача ОСОБА_1 - Скрипник С.І. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткове рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, тому рішення в цій частині не підлягає апеляційному перегляду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не змогли скористатися послугою авіаперевізника, оскільки останній не задовольняв потреби щодо забезпечення рейсу у початковий пункт відправлення з підстав скасування рейсу сполученням Харків-Барселона, дата вильоту на 17.06.2022 року та у зворотному напрямку сполученням Барселона-Харків на Неаполь - Львів, дата вильоту 01.07.2022 року, останній реалізував своє право на відмову від авіаперевезення в повному обсязі замовлених послуг та повернення сплачених за квитки коштів. З моменту звернення позивача із заявою про повернення коштів за авіаквитки відбулося розірвання договору перевезення, а правовідносини трансформувались у зобов`язальні, відповідно, у відповідача виник обов`язок повернути сплачені кошти.

Враховуючи те, що відповідач не повернув позивачу повну вартість за придбані квитки, розмір неустойки з 17.08.2022 року складає 131 103 грн.

З огляду на те, що розмір неповернутої суми коштів за квитки становить 42 566 грн та те, що стягнення неустойки є видом відповідальності, а не засобом збагачення, суд вважав за можливе зменшити розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 42 566 грн.

Причиною скасування рейсу була надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів перевізником чи державою Україна, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення компенсації за скасування рейсів.

Враховуючи характер та тривалість порушення прав позивачів, несвоєчасність розгляду заяв про повернення коштів, необхідність витрачати час для вжиття заходів для відновлення своїх прав, вимоги розумності та справедливості, суд вважав, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 3000 грн.

З висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у вказаній частині колегія суддів погоджується, оскільки висновки відповідають обставинам справи, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 07.02.2022 року ОСОБА_1 здійснено бронювання і придбання п`яти квитків сполучення Харків-Барселона «El Prat Airport» на 17.06.2022 року за вартістю 4 220,40 грн кожний та у зворотному напрямку на 01.07.2022 року на ім`я позивачів за вартістю 4 292,80 грн кожний зі сплатою їх вартості електронними засобами на загальну суму 42 566 грн.

Згідно із замовленням шляхом використання автоматизованої системи бронювання/глобальної розподільної системи було оформлено авіаквитки № 13084184 на пасажира ОСОБА_1 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № 13084183 на пасажира ОСОБА_3 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № НОМЕР_2 на пасажира ОСОБА_4 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № НОМЕР_3 на пасажира ОСОБА_7 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, № НОМЕР_4 на пасажира ОСОБА_6 по маршруту повітряного перевезення Харків-Барселона, з датою вильоту 17.06.2022 року о 13:05 год. загальною вартістю 21 102 грн.

Також у зворотному напрямку авіаквитки : №13084275 на пасажира ОСОБА_1 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № 13084274 на пасажира ОСОБА_3 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № 13084271 на пасажира ОСОБА_4 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № 13084272 на пасажира ОСОБА_7 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, № НОМЕР_6 на пасажира ОСОБА_6 по маршруту повітряного перевезення Барселона-Харків, з датою вильоту 01.07.2022 року о 07:05 год. , загальною вартістю 21 464,00 грн (т. 1 а. с. 86-105).

Позивач перерахував кошти на рахунок ТОВ «Тревеллізі» в сумі 42 566,00 грн, які у подальшому були перераховані ТОВ «Авіакомпанія Скайап».

Зазначені рейси не відбулися, так як були скасовані відповідачем, посадочні талони позивачам не видавалися, кошти за авіаквитки повернуті не були.

17.05.2022 року ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу ТОВ «Авіакомпанія Скайап» повідомлення, відповідно до якого він не погодився із запропонованим йому механізмом зарахування коштів на баланс його особистого кабінету та просив повернути йому протягом п`яти робочих днів сплачені ним кошти на його особистий банківський рахунок (т. 1 а. с. 59).

В той же день отримав від відповідача відповідь, відповідно до якої оскільки квитки були придбані через посередника, то повернення можливо лише у вигляді промокодів (т. 1 а. с. 63).

17.05.2022 позивач направив повідомлення вважати надісланий ним раніше лист до компанії «Скайап» претензією із вимогою повернення сплачених ним раніше коштів, однак 18.05.2022 року відповідач повідомив про те, що всі звернення в тому числі, що пов`язані із поверненням коштів, будуть розглянуті Авіакомпанією після завершення воєнного стану (т. 1 а. с. 60, 62).

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі cт. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами) (п. 6 ч. 1 ст. 911 ЦК України).

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 100 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Пасажир має право відмовитися від повітряного перевезення і одержати назад плату за послуги у порядку, встановленому авіаційними правилами України та правилами авіаперевізника (ч. 15 ст. 100 ПК України).

Відповідно до п.п. 2, 3 глави ІІІ Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України 26.11.2018 року № 1239, укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. Квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення, крім випадків, визначених у пункті 5 цієї глави.

Згідно з главою 1 розділу XVIII Авіаційних правил повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) авіаперевізник здійснює за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів в Україні авіаперевізник здійснює в національній валюті. Повернення коштів у представництвах авіаперевізника в інших країнах здійснюється відповідно до законодавства країни місцезнаходження представництва. У разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Розмір сум коштів, що повертаються за невикористаний квиток (його частину), залежить від використаного тарифу і тарифних нормативів авіаперевізника та виду відмови від перевезення (добровільна чи примусова). Повернення коштів здійснюється на підставі невикористаного повністю або частково перевізного документа, ордера різних зборів, квитанції про оплату наднормового багажу. Повернення коштів здійснюється: особі, що зазначена у квитку, - у разі сплати за перевезення готівкою або банківським переказом; на рахунок підприємства, установи тощо - у разі сплати за безготівковим розрахунком; на рахунок власника банківської картки, якою оплачено перевезення (у разі припинення діяльності банку перерахування коштів може бути здійснено на рахунок в іншому банку); спонсору, що сплатив за перевезення,- у разі оформлення квитка за повідомленням про попередню оплату (Prepaid Ticket Advice - РТА). Повернення коштів здійснюється за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, та документів, що підтверджують право на отримання грошових сум, визначених у пункті 3 цієї глави. Повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Правилами перевезення авіаперевізника може бути передбачена вимога обов`язкового письмового звернення щодо повернення коштів.

Згідно з ст. 1 Монреальської конвенції - ця Конвенція застосовується до будь-якого міжнародного перевезення пасажирів, багажу або вантажу, яке здійснюється повітряним судном за винагороду. Вона застосовується також до перевезень повітряним судном, що здійснюються авіатранспортним підприємством безоплатно.

Статтею 29 Монреальської конвенції визначено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 18 ст. 100 ПК України до договорів на повітряне перевезення, в тому числі до чартерних перевезень та інших цивільно-правових відносин, пов`язаних з повітряними перевезеннями, які не врегульовані положеннями цього Кодексу або міжнародними договорами України, застосовуються положення ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 101 ПК України дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України.

Згідно з п. 5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Таким чином, відповідно до вказаного вище пункту моментом розірвання договору перевезення є: пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення; отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення, яке оформлене електронним квитком.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави зробити висновок, що з правом пасажира відмовитися від поїздки, повернути і одержати назад повну або часткову вартість квитка кореспондується обов`язок авіаперевізника повернути кошти у день розірвання договору перевезення, а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Отже, саме з моменту отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення договір перевезення вважається розірваним.

Позивач звертався до відповідача з листом про повернення коштів, витрачених на придбання квитків 17 травня 2022 року

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 761/36162/16-ц, положення Монреальської Конвенції загалом та щодо відшкодування збитків зокрема можуть застосовуватися лише щодо чинних договорів перевезення, а з моменту звернення до перевізника з відмовою від договору та вимогою повернути вартість оплачених квитків такий договір вважається розірваним.

Згідно з абз. 1 п. 1 глави 2 розділу XVIII Авіаційних правил примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється у випадках: скасування, перенесення, затримки рейсу (авіаперевізник може зменшити час затримки, зазначений у пункті 3 глави 4 розділу XV цих Авіаційних правил), на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток.

З огляду на те, що позивачі не змогли скористатися послугою авіаперевізника, оскільки останній не задовольняв потреби щодо забезпечення рейсу у початковий пункт відправлення з підстав скасування рейсу сполученням Харків-Барселона, дата вильоту на 17.06.2022 року та у зворотному напрямку сполученням Барселона-Харків на Неаполь - Львів, дата вильоту 01.07.2022, позивач ОСОБА_1 реалізував своє право на відмову від авіаперевезення в повному обсязі замовлених послуг та повернення сплачених за квитки коштів. З моменту звернення позивача ОСОБА_1 із заявою про повернення коштів за авіаквитки відбулося розірвання договору перевезення, а правовідносини трансформувались у зобов`язальні, відповідно, у відповідача виник обов`язок повернути сплачені кошти.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 заборгованості із виплати неповернутих коштів за придбані авіаквитки на скасований авіарейс Харків-Барселона на 17.06.2022 року вартістю 4 220,40 грн кожний та у зворотному напрямку на 01.07.2022 року вартістю 4 292,80 грн кожний, на загальну суму 42 566,00 грн.

Згідно з ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Враховуючи те, що відповідач не повернув позивачу повну вартість за придбані квитки розмір неустойки складає 131 103,00 грн (1% ? 42 566,00 грн ? 308).

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки розмір неповернутої суми коштів за квитки становить 42 566,00 грн та стягнення неустойки є видом відповідальності, а не засобом збагачення, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , до 42 566,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач ОСОБА_1 вказував, що через неналежне виконання відповідачем умов договору та свавільного не вжиття заходів щодо завчасної зміни місця вильоту, не повідомлення про подальші умови виконання перевезення, можливості внесення змін до нього, він зазнав негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидкої втомлювальності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, чутливості, реакції замикання, фіксованості на негативних переживаннях, емоційної напруги, настороги, невпевненості в собі, через завдання йому значних збитків, які полягають в отриманні від нього значної суми коштів та невжиття жодних дій відповідачем для їх повернення, відчуття зі сторони відповідача повної безкарності та неможливості відстояти свої власні права, а також думки про реакцію близьких та оточуючих з приводу ситуації, що склалася.

Враховуючи характер та тривалість порушення прав позивача ОСОБА_1 , несвоєчасність розгляду заяв про повернення коштів, необхідність витрачати час для вжиття заходів для відновлення своїх прав, вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на дату звернення позивачів до суду їх права не були порушені відповідачем, так як претензії всіх пасажирів з необхідними для їх розгляду документами на адресу відповідача не надходили, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 17 травня 2022 року ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу ТОВ «Авіакомпанія Скайап» повідомлення, відповідно до якого він не погодився із запропонованим йому механізмом зарахування коштів на баланс його особистого кабінету та просив повернути йому протягом п`яти робочих днів сплачені ним кошти на його особистий банківський рахунок. У зазначеному повідомленні ОСОБА_1 вказав відомості щодо установи банку, отримувача платежу та рахунку отримувача.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не правильно визначено суму коштів, що підлягає поверненню позивачу, оскільки грошові кошти за бронювання квитків ОСОБА_1 перераховано на рахунки агента з продажу квитків ТОВ «АЛБ Груп», сума, яку було перераховано, становить 42 566,00 грн, у подальшому ТОВ «АЛБ Груп» було перераховано кошти у сумі 39 930,00 грн на рахунок Авіакомпанії.

За змістом пунктів 1, 2 глави 1 розділу ХVІІІ «Повернення коштів» Авіаційних правил розмір сум коштів, що повертаються за невикористаний квиток (його частину), залежить від використаного тарифу і тарифних нормативів авіаперевізника та виду відмови від перевезення (добровільна чи примусова). Повернення коштів здійснюється на підставі невикористаного повністю або частково перевізного документа, ордера різних зборів, квитанції про оплату наднормового багажу.

Примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється у випадках, зокрема, скасування, перенесення, затримки рейсу (авіаперевізник може зменшити час затримки, зазначений у пункті 3 глави 4 розділу XVцих Авіаційних правил), на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток (пункт 1 глави 1 розділу ХVІІІ «Повернення коштів» Авіаційних правил).

У разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати: якщо жодну частину квитка не використано, - сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано (пункт 2 глави 1 розділу ХVІІІ «Повернення коштів» Авіаційних правил).

Сторонами договору перевезення є пасажир та перевізник, між якими виникають права і обов`язки з приводу укладеного договору перевезення, в тому числі відповідальність у разі порушення зобов`язань за договором перевезення несуть сторони договору, а не інші особи (ст. 920 ЦК України).

Авіаційний квиток, як особлива, передбачена законодавством форма договору авіаперевезення, породжує цивільно-правові відносини між пасажиром та перевізником.

Встановлено, що в даному спорі сторонами договору перевезення на рейси Харків-Барселона та у зворотному напрямку, між якими виникли права і обов`язки згідно з ст. 910 ЦК України, є позивачі, як пасажири, та ТОВ «Авіакомпанія Скайап» як перевізник, що підтверджується виданими позивачам електронними квитками на повітряне перевезення. Отже, з моменту отримання авіаквитків вступає в дію договір повітряного перевезення між позивачами та ТОВ «Авіакомпанія Скайап».

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що оскільки договірні відносини щодо перевезення виникають між пасажиром та перевізником, саме останній повинен нести відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань, в тому числі бути відповідальним за повернення сплачених коштів за частково або повністю не використане перевезення.

Враховуючи наведене, обов`язок із повернення повної вартості квитків у зв`язку з їх невикористання позивачами через скасування рейсу покладається саме на відповідача ТОВ «Авіакомпанія Скайап».

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги сторони відповідача про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються висновками суду, викладеними в його рішенні.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авіакомпанія Скайап» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 752,00 грн. У задоволенні решти вимог заяв про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

У додатковому рішенні суд вважав доведеним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу надану представником позивача - адвокатом Скрипником С.І., в сумі 18 626 грн, а також представником відповідача - адвокатом Чернишенком А.Г. - в сумі 9000 грн, як такий що узгоджується з реальною і фактично наданою професійною правничою допомогою. Здійснивши залік взаємних вимог, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авіакомпанія Скайап» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 752,00 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Скрипником С.І. до суду подані такі докази: - копія договору про надання правової допомоги від 19.06.2023 року (т. 2 а. с. 137-141); - копія додаткової угоди №1 від 01.10.2023 року до договору про надання правової допомоги від 19.06.2023 року (т.2 а. с. 135, 136); - копію акта наданих послуг від 28.03.2024 року на загальну суму 20 140 грн (т. 2 а. с. 133, 134).

Представником ТОВ «Авіакомпанія Скайап» - адвокатом Чернишенком А.Г. на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано: - копію договору про надання правової допомоги від 01.01.2022 року № 555/22-2 (т. 2 а. с. 160-163); - копію додатку № 2 до договору про надання правової допомоги від 01.01.2022 року (т. 2 а. с. 159); - акт згідно з договором від 01.01.2022 року №555/22-2 про надання правової допомоги від 01.04.2024 року на загальну суму 33 250 грн.

Враховуючи заперечення відповідача щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій, обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принцип розумності судових витрат, їх пропорційності до предмета спору, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої інстанції до 18 626,00 грн. Судом обґрунтовано враховано, що заявлена позивачем сума у розмірі 1 514,00 грн за надані відповідно до акта наданих послуг від 28.03.2024 року послуги, які включать у себе аналіз та відпрацювання правової позиції стягнення збитків за договором оренди майна, не може бути взята до уваги, оскільки такий аналіз не стосується предмету спору, а відтак вказані у акті витрати не підлягають розподілу.

Враховуючи заперечення позивача щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій, обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принцип розумності судових витрат, їх пропорційності до предмета спору, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у суді першої інстанції до 9 000,00 грн.

Судом обґрунтовано враховано, що заявлена представником відповідача сума в розмірі 5 250,00 грн, що включає в себе час, затрачений працівником на дорогу до місця надання правової допомоги, не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому такі витрати не можуть бути прийняті судом до уваги. Заявлена представником відповідача сума за збір матеріалів та подання відзиву в розмірі 10 500,00 грн та сума в розмірі 7 000,00 грн за підготовку та подання клопотання про залучення третьої особи та витребування доказів не могла потребувати у фахівця у галузі права часу, зазначеного в акті про надання правової допомоги, виходячи з того, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю.

Враховуючи те, що відсоток задоволених позовних вимог складає 19%, тому сума витрат на професійну правничу допомогу надану представником позивача - адвокатом Скрипником С.І., яка підлягає стягненню з ТОВ «Авіакомпанія Скайап», становить 3 538,00 грн (18 626,00 х 19% / 100), сума витрат на професійну правничу допомогу надану представником відповідача - АО «Монтіс», яка підлягає стягненню з позивача, становить 7 290,00 грн (9 000,00 х 81% / 100).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, керуючись положеннями ч. 10 ст. 141 ЦПК України, здійснивши залік взаємних вимог, обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авіакомпанія Скайап» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 752,00 грн (7 290,00 грн - 3 538,00 грн).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач не подав докази на підтвердження надання адвокатом послуг та понесення витрат на їх оплату, що було підставою для залишення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення без розгляду, є необґрунтованими.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, при поданні відзиву на позовну заяву представником відповідача було зазначено про понесення витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтований розрахунок яких буде надано у визначені ЦПК України строки.

Враховуючи те, що рішення суду було ухвалено 26.03.2024 року, останній день строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, припадав на 31.03.2024 року, що є вихідним днем, тому подавши докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу 01.04.2024 року (перший робочий день після вихідного), відповідач дотримався строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, оскаржувані рішення та додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Скрипником Сергієм Івановичем , - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап», які подані представником Чернишенком Антоном Геннадійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.