УХВАЛА

16 червня 2025року

м. Київ

справа № 509/3680/23

провадження № 61-6795ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Мельниченком Миколою Сергійовичем, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа - Гарант» про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 84 198,00 грн, моральної шкоди 190 000,00 грн, понесені витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП до місця зберігання 3 000,00 грн, та витрати на лікування 3 036,00 грн. З відповідача ТдВ «СК «Альфа-Гарант» стягнути у відшкодування майнової шкоди 160 000,00 грн, та моральної шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 84 198,00 грн, на відшкодування моральної шкоди 47 500,00 грн, витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП до місця зберігання 3 000,00 грн, витрати на лікування 3 036,00 грн та судові витрати у виді сплати судового збору у розмірі 1 377,34 грн.

Стягнено з ТдВ «СК «Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 160 000,00 грн, на відшкодування моральної шкоди 2 500,00 грн, судові витрати у виді сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційні скарги ТдВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 березня 2024 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування у розмірі 3 036,00 грн скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін.

26 травня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача на відшкодування майнової шкоди 84 198,00 грн, на відшкодування моральної шкоди - 47 500,00 грн, витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП до місця зберігання - 3 000,00 грн, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову становить 450 234,00 грн (280 234,00 грн сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 + 170 000,00 грн - з ТдВ «СК «Альфа-Гарант»),яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн), а тому судові рішення у справі не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно з підпунктами а) в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, зокрема, якщо справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для заявника, посилаючись на те, що встановлення єдиного порядку застосування судами положення пункту 30.1 статті 30 Закону, в частині визначення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню за обставин фізичного знищення транспортного засобу, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах. Справа має виняткове значення для заявника, адже він є особою похилого віку (67 років) і необґрунтоване покладання на нього майнової відповідальності може призвести до втрати засобів для існування, оскільки майже вся частина його пенсії, як єдиного доходу, буде спрямовуватись на виконання оскаржуваних рішень суду.

Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтувала, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення саме цієї справи для позивача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями і, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для позивача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року у справі № 509/3680/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко