Ухвала

19 червня 2025 року

м. Київ

справа № 481/60/23

провадження № 61-7355ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу адвоката Гелхвіідзе Джонда Романовича як представника ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила виділити їй у натурі 2/3 частини нежитлової будівлі, що розташована на АДРЕСА_1 , та 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:075:0020, яка розташована за вказаною адресою, та призначена для обслуговування вищевказаної нежитлової будівлі, що є у спільній частковій власності; припинити право спільної часткової власності зазначені земельну ділянку та нежитлову будівлю.

Новобузький районний суд Миколаївської області рішенням від 18 березня 2025 року позов задовольнив. Виділив ОСОБА_2 у натурі у власність 2/3 частки або 67/100 нежитлового приміщення-будівлі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із варіантом розподілу № 3, визначеного висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2024 року № 115-222:

- приміщення 1 першого поверху: «1-1» площею 207,10 кв. м; «1-2» площею 56,10 кв. м; «1-3» площею 4,50 кв. м; «1-4» площею 2,50 кв. м. Всього по першому поверху: 270,20 кв. м. По ринковій вартості першого поверху: 2 375 736,20 грн (270,20 кв. м х 8 792,51 грн);

- приміщення підвалу: «0-2», площею 133,00 кв. м. По ринковій вартості підвалу: 935 535,30 грн (133,0 кв. м х 7 034,10 грн).

Виділив ОСОБА_1 у натурі у власність 1/3 частку або 33/100 нежитлового приміщення-будівлі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із варіантом розподілу № 3, визначеного висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2024 року № 115-222:

- приміщення 1 першого поверху: «1-2'» площею 57,30 кв. м; «1-5» площею 6,50 кв. м; «1-6» площею 61,60 кв. м, «1-7» площею 9,70 кв. м. Всього по першому поверху: 135,10 кв. м. По ринковій вартості першого поверху: 1 187 868,10 грн (135,10 кв. м х 8 792,51 грн);

- приміщення підвалу: «0-1» площею 2,90 кв. м; «0-2'» площею 63,60 кв. м. Всього по підвалу: 66,50 кв. м. По ринковій вартості підвалу: 467 767,55 грн (66,50 кв. м х 7 034,10 грн).

Зобов`язав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за попереднім узгодженням усіх перепланувань у встановленому порядку з компетентними органами, з метою обладнання окремих ізольованих груп приміщень спільно для перепланування та ізоляції двох частин першого поверху будівлі:

- встановити у приміщенні «1-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремі частини: приміщення «1-2» площею 56,10 кв. м.; приміщення «1-2'» площею 57,30 кв. м, поштукатурити перегородку з обох сторін;

- закласти отвір з приміщення «1-1» в приміщення «1-6» цеглою, поштукатурити перегородку з обох сторін.

Для перепланування та ізоляції двох частин підвалу будівлі:

- встановити у приміщенні «0-2» перегородку, розділивши приміщення на дві окремі частини: приміщення «0-2», площею 133,0 кв. м; приміщення «0-2'», площею 63,60 кв. м, поштукатурити перегородку з обох сторін;

- організувати вхід в підвал для 1-го співвласника із зовнішньої частини будинку.

Припинив право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежитлову будівлю розташовану на АДРЕСА_1 .

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Миколаївський апеляційний суд постановою від 14 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Гелхвіідзе Д. Р., залишив без задоволення, а рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2025 року - без змін.

11 червня 2025 року адвокат Гелхвіідзе Д. Р. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2025 року у цій справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду, у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У касаційній скарзі адвокат Гелхвіідзе Д. Р. як представник ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду, однак не зазначає відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.

Виконання наведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Ураховуючи наведене, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» заявнику необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги на рішення суду, яким вирішено позовну заяву майнового та немайнового характеру.

Позовну заяву подано у 2023 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 684,00 грн, підпункти 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі).

Судовий збір за подання касаційної скарги за одну немайнову вимогу (припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку та нежитлову будівлю) становить 1 717,76 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги за вимогу майнового характеру з урахуванням ціни позову в даному випадку становить 21 472,00 грн.

Згідно з наданої квитанції від 11 червня 2025 року № 6296-3822-6177-6540 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 16 500,84 грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 6 688,92 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 6 688,92 грн має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Гелхвіідзе Джонда Романовича як представника ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2025 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев