справа № 462/4541/25
УХВАЛА

27 червня 2025 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Львівської міської ради, Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

Представник позивачки адвокат Мелян Н.Ю. звернулась до суду із позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , що перебувала у власності ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено на підставі ухвали Нарсуду Залізничного району б/н 06.08.1999, архівний номер 822976LVOV 1, архівна дата: НОМЕР_1 .

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддею встановлено, що таку подано без дотримання вимог встановлених ст. 175-177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних Справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Крім того, констатовано, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно змісту позовної заяви вбачається, що позивачка після смерті матері ОСОБА_2 звернулась до Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини та до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради для проведення реєстраційних дій. За результатами розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність підстав для відмови у проведенні реєстраційних дій, оскільки наявні відомості від 12.08.1999 про арешт нерухомого спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 на підставі ухвали Нарсуду Залізничного району. Так, рішенням Нарсуду Залізничного району від 17 березня 2000 року у цивільній справі № 2-650/00 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу. Однак, позивачка стверджує, що ОСОБА_4 ніколи не був власником квартири АДРЕСА_1 та не був зареєстрований за цією адресою. Станом на час накладення арешту на квартиру, така належала її матері ОСОБА_2 , оскільки, незважаючи на те, що, вона як власниця не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на згадану кооперативну квартиру після виплати пайового внеску, відповідно до рішення загальних зборів житлово-будівельного кооперативу ЖБК № 56 від 18.04.1970 квартира АДРЕСА_1 належала матері. Оскільки арешт від 12.08.1999 на згадану квартиру накладено за відсутності правових підстав для такого, просить позов задовольнити.

З огляду на викладені у позові обставини, суд звертає увагу на те, що положенням статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно зі статтею 59 Закону під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно.

Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Також відповідно і до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Керуючись наведеними правовими нормами, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про зняття арешту вказані позовні вимоги в цій частині можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, стягувача у виконавчому провадженні.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14.08. 2019 року у справі № 519/77/18, від 15.04.2020 року у справі № 474/106/18.

Враховуючи вищенаведене, у даному випадку, позивачці слід визначитись із суб`єктним складом учасників провадження у поданому нею позові, крім того, беручи до уваги, що як вбчається із змісту позовної заяви позивачкою не ставиться питання про визнання права власності на арештоване майно, разом з тим і не надано жодних правовстановлюючих документів на квартиру, з якої просить зняти арешт, на виконання вимог, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачці також необхідно уточнити спосіб захисту її порушених прав.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для їх усунення.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Львівської міської ради, Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту - залишити без руху.

Позивач має право протягом п`яти днів, з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху письмово усунути вказані недоліки.Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/4541/25.

Суддя Б.М. Гедз