Справа № 541/859/23
Номер провадження 2-др/541/11/25
25 червня 2025 року м.Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого, судді Третяка О.Г.,
секретаря судового засідання Олешко Н.А.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача, адвоката Сидоренка Ю.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача, адвоката Єфанової Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргород клопотання позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -
На обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувала цивільна справа № 541/859/23 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Рішенням від 22 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивачем ОСОБА_1 01 січня 2024 року було укладено договір про надання правничої допомоги адвокатом у цивільній справі з адвокатом Сидоренком Ю.В. Відповідно до укладеного договору позивач сплатив адвокату Сидоренку Ю.В. 20500 грн, про що було заявлено в судовому засіданні 12.05.2025 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сидоренко Ю.В. не з`явилися. Просили розглянути заяву без їх участі та задовольнити клопотання.

В судове засідання відповідач ФОП ОСОБА_2 та його представник - адвокат Єфанова Н.С. не з`явилися. Будь-яких заяв до суду не надіслали, належним чином повідомлені про час і місце розгляду клопотання (т. 2, а.с. 109, 110).

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши доводи заяви та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15800 (п`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень сплачених за ремонт двох турбокомпресорів, 22512 (двадцять дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень вартості двох турбокомпресорів, а всього - 38312 (тридцять вісім тисяч триста дванадцять) гривень, а також стягнуто судовий збір.

В ході розгляду справи представником позивача адвокатом Сидоренком Ю.В. заявлено, що будуть надані докази витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 - 3 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду було подано такі письмові докази: Договір про надання правничої допомоги від 01.01.2024, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Сидоренком Ю.В. (т. 2 а.с. 94), акт наданих послуг адвоката від 27.05.2025 на суму 20500 грн (т. 2 а.с. 95, 96), платіжні інструкції (т. 2 а.с. 97-104) та квитанція № 3 (т. 2 а.с. 105).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, суд вважає, що розмір гонорару в сумі 20500 гривень є обґрунтованим.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) гривень, що об`єктивно відповідає вимогам співмірності, розумності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 138, 140, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву (клопотання) позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя: О. Г. Третяк