Справа № 539/2131/25
Провадження № 2/539/1025/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
сторони у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно набутих коштів,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 жовтня 2020 року до 03 лютого 2021 року.
Сума заборгованості складає 59 170,26 грн, у тому числі:
Прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 008,75 грн,
Прострочена заборгованість за комісією і процентами 5 934,46 грн,
Строкова заборгованість за сумою кредиту 51 227,05 грн.
Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 та користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК», складає 59 820,26 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому стало відомо, що приватним виконавцем 10 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65747239 по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса, відповідно до якого з позивача та користь відповідача стягнуто із картки, на якій знаходилася його заробітна плата, отримана від проходження військової служби, кошти у сумі 48 942,08 грн.
Позивач зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону, а також виконавчий напис вчинено без оригіналу нотаріально посвідченого договору.
30 травня 2025 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог зазначивши, що позивач не надав суду документів, які підтверджували б стягнення приватним виконавцем на його користь заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса; вважає, що у спірних правовідносинах щодо стягнення винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження не може бути застосована статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки ці кошти не можу вважатися безпідставно набутими; чинний кредитний договір є правовою підставою набуття майна та не є його безпідставним набуттям; позивачем не надано доказів того, що відповідач не надав повного пакету документів нотаріусу для вчинення ним виконавчого напису. Керуючись нормами Цивільного кодексу України щодо обов`язковості виконання зобов`язань за кредитним договором, Законом України «Про нотаріат» про вчинення виконавчого напису нотаріуса відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Треті особи нотаріус та приватний виконавець пояснень по суті до суду не надіслали.
Заяви, клопотання учасників справи
Під час подання позову позивач просив суд розглядати справу за його відсутності.
У відзиві на позовну заяву відповідач просив розглядати справу за відсутності його представника.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 05 травня 2025 року суд залишив позовну заяву без руху.
Ухвалою від 14 травня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 18 червня 2025 року.
У судове засідання, призначене на 18 червня 2025 року, учасники справи не з`явилися, враховуючи їх клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вирішує спір з урахування документів, що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вимоги частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
30 липня 2020 року між позивачем та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА-БАНК» (відповідачем, який в подальшому змінив назву) було підписано Оферту на укладання угоди про надання кредиту (а.с.37), Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №491031028 та Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с.38) (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 53 606,15 грн строком на 60 місяців з фіксованою процентною ставкою 32,00% річних.
15 березня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Степанівна вчинила виконавчий напис, відповідно до умов якого із позивача на користь відповідача звернено стягнення на прострочену заборгованість за кредитним договором за період з 06 жовтня 2020 року до 03 лютого 2021 року у сумі 59 170,26 грн, з яких: 2 008,75 грн - заборгованість за сумою кредиту, 5 934,46 грн - заборгованість за комісією і процентами, 51 227,05 грн - заборгованість за сумою кредиту. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса загальна сума заборгованості складає 59 820,26 грн (а.с.33).
10 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65747239 по примусовому виконанню виконавчого напису про звернення стягнення із позивача на користь відповідача коштів на загальну суму 59 820,26 грн (а.с.34).
Постановою від 28 грудня 2023 року у вказаному виконавчому провадженні змінено назві стягувача (позивача з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА БАНК» та АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРСТВО «СЕНС БАНК») (а.с.36).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані з примусовим стягненням заборгованості позивача за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про нотаріат» (далі Закон про нотаріат), Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який стягнув із позивача кошти за виконавчим написом нотаріуса, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а також бажаючи стягнути із відповідача безпідставно набуті ним кошти позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно частиною першою статті 39 Закону про нотаріат порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону про нотаріат).
Частиною першою статті 88 Закону про нотаріат передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (в редакції діючій на час вчинення оспорюваного виконавчого напису).
Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. (підпункт 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем (підпункт 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Статею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки слід задовольнити з огляду на таке.
По-перше, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід зазначити таке.
Позивач, звертаючись із позовною заявою до суду, обгрунтовує свою позицію тим, що чинне законодавство України, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій та Перелік, зобов`язує нотаріуса під час вчинення виконавчого напису отримати оригінали нотаріально засвідчених договорів, на підставі яких проводиться безспірне списання.
Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зазначає, що позивач не довів, що нотаріус на момент вчинення виконавчого напису не мав повного пакету документів, необхідних для цього.
Суд, проаналізувавши чинне законодавство із вказаного питання та матеріали справи дійшов наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.
Указана позиція суду узгоджується із висновки, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
З аналізу вимог статті 87 Закону про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій суд вбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України, а саме Переліком.
Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Таким чином, з урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно станом на дату вчинення виконавчого напису (15 березня 2021 року) мали подаватися: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних та наявності підстав для їх задоволення.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, кредитний договір позивачем було укладено з відповідачем (який в подальшому змінив назву), який нотаріально не посвідчувався, а тому не міг бути документом, який підтверджує безспірність вимог відповідача як кредитора.
У зв`язку з цим позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити.
Щодо вимоги про повернення безпідставно набутих коштів суд зазначає таке.
Позивач в обгрунтування своїх вимог зазначає про те, що у зв`язку з тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства України, а тому він не підлягає виконанню, з відповідача відповідно до вимог статті 1212 ЦК України слід стягнути кошти, передані йому приватним виконавцем у межах примусового виконання виконавчого напису.
Відповідач, заперечуючи проти цієї вимоги зазначає про те, що позивач не надав суду документів, які підтверджували б стягнення приватним виконавцем на його користь заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса; вважає, що у спірних правовідносинах щодо стягнення винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження не може бути застосована статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки ці кошти не можу вважатися безпідставно набутими; чинний кредитний договір є правовою підставою набуття майна та не є його безпідставним набуттям.
Суд, проаналізувавши чинне законодавство із вказаного питання та матеріали справи дійшов наступних висновків.
Позивач на підтвердження стягнення з нього коштів приватним виконавцем надає його (приватного виконавця) лист, у якому міститься інформація про всі суми, стягнуті ним з позивача в межах примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається зі змісту листа, сума, заявлена у позові саме і є тією сумою, яка була направлена стягувачу (відповідачу) по виконавчому напису. До вказаної суми не включені витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця. При цьому, відповідач, не надав суду документів, які спростовують доводи позивача щодо заявленої суми.
Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Таким чином, враховуючи, що стягувач (відповідач) отримав від приватного виконавця кошти в порядку примусового виконання виконавчого напису, який не підлягає виконанню, а отже, безпідставно, кошти отримані відповідачем повинні бути повернуті боржнику (позивачу). У зв`язку з цим позовну вимогу щодо повернення безпідставно набутих коштів слід задовольнити.
При цьому, суд не погоджується із позицією відповідача, що кошти набуті на підставі чинного кредитного договору, оскільки їх отримання відбулося не в межах виконання договірних зобов`язань, а в межах стягнення суми на виконавчим написом (безспірно).
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач заперечуючи проти позовних вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та відповідача, доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки №32 від 24 квітня 2025 року (а.с.1).
Оскільки суд задовольняє заявлені вимоги, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статею 18 Цивільного кодексу України, статтями 87 та 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно набутих коштів, - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК», місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок №100, .

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: АДРЕСА_2 ;

приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович (адреса: 36613, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Ігоря Сердюка, будинок №15, офіс №72.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва