Провадження № 2/752/1016/25
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
02 червня 2025 року головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 22 лютого 2022 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків, протягом семи днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с. 12-13).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 25 вересня 2022 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, повернуто з доданими до неї додатками, оскільки станом на 25.09.2023 недоліки позивачем не усунуто. (а.с. 17).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року відкрито поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» строк на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором (а.с. 78-79).
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року апеляційну скаргу директора товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» задоволено. Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 25 вересня 2022 року скасовано та направлено справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 93-94).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 11 березня 2024 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків, протягом семи днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху ( а.с.100-101).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 02 липня 2024 року постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву (а.с. 107-108).
Представником позивача -Шерстюком П.П. направлено заяву щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (vkz.court.gov.ua) (а.с. 124-125).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 16 грудня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм»-Шерстюка Петра Петровича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовлено (а.с. 132-133).
В судове засідання сторони не прибули, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника (а.с. 113).
Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Про день та час судового засідання, яке було призначено на 17.12.2024-12:30год., повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки.
На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.
Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
22.12.2018 між Товариством обмеженою відповідальністю «Імуноген-Україна», іменовано надалі «Позичальник», в особі генерального директора Кирильчук Валентини Іванівни, громадянки України, що діє на підставі Статуту, з одного боку, та Товариством обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм», іменоване надалі «Позикодавець», в особі заступника директора Лубянікова Олександра Олександровича, громадянина України, що діє на підставі довіреності №3 від 05.01.2018, з іншого боку, а разом -Сторони, уклали договір про надання поворотної фінансової допомоги (а.с.39-40).
Відповідно до пункту п.п. 1.1., 2.1 договору надання поворотної фінансової допомоги від 22.12.2018 позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договором.
Поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується (а.с. 39), підлягає поверненню до 28 лютого 2019 року (п. 2.2., п.3.1.).
Пунктом 3.1. договору надання поворотної фінансової допомоги від 22.12.2018 визначено, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 28 лютого 2019 року.
Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним Договором відповідно до чинного законодавства України (п. 4.1. договору надання поворотної фінансової допомоги).
За несвоєчасне повернення фінансової допомоги Позичальник сплачує на користь Позичкодавця штраф в розмірі 5% від суми наданої фінансової допомоги. При неповерненні фінансової допомоги більше ніж 3 (три місяці) Позичальник додатково сплачує 3% річних, від суми неповерненої фінансової допомоги, з урахуванням індексу інфляції за увесь строк прострочення такого повернення.
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Дослідивши зміст вказаного правочину, суд зазначає, що він за своєю правовою природою є договором позики, а тому до правовідносин, що склалися між сторонами, застосовуються відповідні положення ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.
Матеріали справи свідчать, що на виконання укладеного сторонами договору позивач надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Імуноген-Україна» поворотну фінансову допомогу у сумі 650000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 26 грудня 2018 року в розмірі 650000,00грн (а.с. 41).
Проте Товариство з обмеженою відповідальністю «Імуноген-Україна», в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, повернення отриманої фінансової допомоги у строки, визначені п. 3.1 договору, не здійснив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 650000,00грн.
04.03.2019 між Сторона 1: Товариство обмеженою відповідальністю «Імуноген-Україна», іменоване надалі «Первісний боржник», в особі Президента та Засновника ТОВ «Імуноген-Україна», ОСОБА_2 , що діє на підставі Статуту; Сторона 2: громадянка Україна ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві 11.07.2002, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , надалі іменується «Новий боржник», Сторона 3: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм», надалі іменується «Кредитор», в особі заступника директора Лубянікова Олександра Олександровича, громадянина України, що діє на підставі Довіреності 18.01.2019 укладено договір про переведення боргу (а.с.42-49).
Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. яким регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язань сторони (первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає з Договору про надання поворотної фінансової допомоги б/н від 22.12.2018, укладеного між первісним боржником та кредитором (а.с. 42).
Пунктом 2.2. договору про переведення боргу від 04.03.2019 визначено, що первісний боржник зобов`язується протягом 360 днів після укладення цього договору перерахувати на поточний рахунок Нового боржника грошову суму, визначену у п. 2.1. цього договору.
Новий боржник зобов`язується виконати обов`язки Первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору (п. 4.1. цього договору).
Приписами частини 1 статті 520 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Пунктом 1.3. договору про переведення боргу від 04.03.2019 визначено, що новий боржник повинен оплатити Кредитору загальну суму заборгованості, зазначену в п. 1.2. цього Договору протягом 4-х робочих днів після підписання цього договору (а.с.42).
Однак, станом на 12.11.2021 відповідач свої зобов`язання за договором про переведення боргу від 04 березня 2019 року не виконав, та має заборгованість перед позивачем в розмірі 899603,31грн.
Розмір вказаної заборгованості також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за Договором про переведення боргу в період з 2018 року по 2021 рік, який підписаний, скріплений печаткою та наявний в матеріалах справи в вигляді засвідченої копії (а.с. 50).
Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором про переведення боргу сторонами спору до суду не подано.
Відповідно до частини першої, другої ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша ст. 530 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно з частиною другою ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до частини першої ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На спростування вищезазначеної заборгованості відповідачем жодних належних та допустимих доказів суду не надано.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст 11,207,526, 626, 627, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
позов товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв-Фарм» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором-задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк