Справа № 464/4610/21 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О
Провадження № 22-ц/811/847/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю:з участю: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 Білецької О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року у справі за поданням державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2024 року державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзвоник М.В. звернулася з поданням про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Сихівському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 70938942 з виконання виконавчого листа № 464/4610/21, виданого Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 025 375.00 грн. заборгованості.

В межах виконавчого провадження № 70938942 державним виконавцем накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках боржника, однак у боржника відсутнє офіційне працевлаштування та джерела отримання доходів, за ним не зареєстровані транспортні засоби та нерухоме майно.

Боржник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/20 частину квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку він не зареєстрував з метою уникнення сплати боргу за рішенням суду .

Набуті боржником в порядку спадкування вищезазначені частки в квартирах є єдиним майном, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

З врахуванням зазначених обставин державний виконавець просив звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/20 частину квартири АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_2 , однак не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзвоник М.В. задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: на 1/12 частину майна боржника за адресою: АДРЕСА_3 та на 1/20 частину майна за адресою: АДРЕСА_4 , з примусового виконання виконавчого листа № 464/4610/21, виданого Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 025 375,00 грн. заборгованості.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржник обізнаний про виконавче провадження та умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, однак, в матеріалах справи відсутня оцінка вартості 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/20 частини квартири АДРЕСА_2 .

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року та відмовити у задоволенні подання державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, у виконавчому провадженні № 70938942.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, отримавши судову-повістку-повідомлення через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 2 а.с. 31), причини неявки не повідомили, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 Білецької О.Р. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Звертаючи стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконує, здійснені державним виконавцем заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», не призвели до виконання рішення суду, відтак наявні підстави для звернення стягнення на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/20 частину квартири АДРЕСА_2 , які належать боржнику, однак не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом (ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною 10 статті 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що заочним рішенням Сихівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 25375 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.

18 січня 2022 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №464/4610/21 на виконання вищезазначеного заочного рішення суду.

Постановою головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзвоник М.В. від 06 лютого 2023 року відкрито виконавче провадження № 70938942 з виконання виконавчого листа №464/4610/21, виданого Сихівським районним судом м. Львова 18 січня 2022 року.

Постановою головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзвоник М.В. від 06 лютого 2023 року в межах виконавчого провадження № 70938942 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 128 245,70 грн.

Згідно з наданої ПФУ відповіді на запит державного виконавця № 250808948 від 11 лютого 2025 року востаннє заробітна плата, з якої сплачувався ЄСВ, виплачена ОСОБА_2 01 червня 2021 року.

Згідно з відповіді на запит державного виконавця № 208648365 від 07 червня 2024 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 342029664 від 08 серпня 2023 року підтверджується, що за ОСОБА_2 не зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області № 22376 від 10 березня 2023 року повідомлено, що ОСОБА_2 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 10 лютого 2023 року державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори Кропельницькою Н.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2-201, спадкоємцями майна, що складається з 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_4 є її: мати ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 .

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 10 лютого 2023 року державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори Кропельницькою Н.І., зареєстрованим в реєстрі за № 2-202, спадкоємцями майна, що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 є її: мати ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 .

Листом Шостої львівської державної нотаріальної контори від 04 серпня 2023 року №296/02-14 у відповідь на запит суду повідомлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/4 частини спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 339438113 від 18 липня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , іншими співвласниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 341989088 від 08 серпня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 , іншими співвласниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Набувши в порядку спадкування за законом право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/20 частину квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 не зареєстрував їх в установленому законом порядку, що позбавило державного виконавця можливості вчиняти дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме звернути стягнення на таке майно.

Вирішуючи подання державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку необхідно враховувати те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Звертаючись з поданням державний виконавець надав докази на підтвердження відсутності у боржника грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Оскільки у боржника відсутні офіційні доходи та майно, право власності на яке за ним зареєстровано, звернення стягнення на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/20 частину квартири АДРЕСА_2 , які належать боржнику, однак не зареєстровані у встановленому законом порядку, є єдиним способом виконання судового рішення.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що судове рішення боржником не виконане, а виконавець, у свою чергу, зобов`язаний вживати усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив подання державного виконавця про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не повідомлений про наявність виконавчого провадження, не заслуговують на увагу, оскільки наявною в матеріалах справи копією конверта (т. 1 а.с. 83), підтверджується, що головним державним виконавцем надіслано боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу, зазначену у виконавчому листі, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» є належним повідомленням боржника про початок примусового виконання рішення.

Доводи апелянта про те, що державним виконавцем не вичерпано всіх інших заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» спростовуються матеріалами справи.

Покликання апелянта на відсутність оцінки майна, на яке звернуто стягнення, не заслуговують на увагу, враховуючи значний розмір заборгованості боржника в сумі 1 025 375 грн, а звернуто стягнення лише на частки в майні, розмір яких є незначним, а саме на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/20 частину квартири АДРЕСА_2 , що не викликає сумніву у перевищенні вартості майна, на яке звернуто стягнення, розміру заборгованості боржника.

Крім того, боржник не був позбавлений можливості самостійно здійснити оцінку належного йому майна, однак не реалізував належне йому право.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно нормст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 червня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.