Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13.11.2024 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 19.08.2019між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір №401, відповідно до якого Банк надав, а відповідачка отримала в кредит грошові кошти в розмірі 23600,00грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим станом на 09.09.2024 утворилась заборгованість в загальній сумі 35484,37грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 22174,35грн., заборгованості за процентами 13310,02грн.

Крім того, 21.02.2020 між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №901, відповідно до якого Банк надав, а відповідачка отримала в кредит грошові кошти в розмірі 30 000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, комісії, у зв`язку з чим станом на 09.09.2024 утворилась заборгованість в загальній сумі 18524,24грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 6861,79грн., заборгованості за процентами 1,45грн., заборгованості за комісією 11661,00грн.

Просив стягнути з відповідачки загальну суму заборгованості в розмірі 54008,61грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.01.2025 вказаний позов було задоволено повністю.

Ухвалою суду від 03.03.2025 за заявою відповідачки заочне рішення суду від 23.01.2025 було скасовано, справа призначена на новий судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача АТ «ПУМБ» надійшла заява про уточнення (зменшення розміру) позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №9012 від 21.02.2020 в загальному розмірі 18 524,24грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн., посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором №401 від 19.08.2019 відповідачкою сплачена.

Ухвалою суду від 04.06.2025 вказану заяву прийнято до судового розгляду.

24.06.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Ярошенко О.О. надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що станом на 23.06.2025 питання по кредитному договору №401 від 19.08.2019 сторонами повністю врегульовано, що підтверджується відповідною довідкою та заявою про зменшення розміру позовних вимог Банку. Щодо заборгованості за кредитним договором №9012 від 21.02.2020, то відповідачка вважає умови кредитного договору про нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемними, в силу положень ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», що є наслідком перерахунку розміру заборгованості за вказаним кредитним договором із зарахуванням фактично сплачених нею сум комісії в рахунок погашення тіла кредиту та процентів, у зв`язку з чим наводить відповідний розрахунок. Для цього розрахунку використано виписку по рахунку, надану позивачем, згідно з якою до початку повномасштабного вторгнення відповідачка не допускала прострочення платежів і сплатила кредитних коштів, без урахування процентів, 43768,65грн. Заборгованість за процентами становить 1,45грн. і має бути вирахувана із розміру переплати. Таким чином, переплата становить 43768,65грн. 30000,00грн 1,45грн =13767,20грн. У зв`язку з цим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Ярошенко О.О. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнають, просять в позові відмовити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд встановив, що 21.02.2020відповідачка ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» із Заявою №901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, особисто підписавши яку підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті Банку в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування.

Відповідно до вказаної заяви Банк видав відповідачці ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 30 000,00грн. шляхом їх переказу на банківський рахунок позичальника, строк кредиту 36 місяців.

Також в заяві зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99% (п.4), розмір процентної ставки (річних) - 0,01% (п.5) та визначено графік платежів, відповідно до якого щомісячний платіж за кредитним договором становить 1730,46грн (останній місяць 1730,37грн), в т.ч. сума кредиту, процентів та 897,00грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості та випискою з особового банківського рахунку cтаномна 09.09.2024 заборгованість відповідачки перед Банком за вказаним кредитним договором становить 18524,24грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту 6861,79грн., заборгованості за процентами 1,45грн., заборгованості за комісією 11661,00грн.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» такими, що не підлягають задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.

В даній справі судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 21.02.2020 звернулась до позивача з Заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, чим надала згоду на отримання банківських послуг і уклала з Банком відповідний договір №901, частиною якого є умови кредитування.

Цей договір є договором приєднання, який складається із Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеної на сайті Банку.

Особисто підписавши заяву-приєднання, відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що ці документи становлять між нею та Банком кредитний договір, що з цими документами вона ознайомилася і погодилася.

Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину сторонами не оспорювалась, тому він є чинним і обов`язковим для виконання.

Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання за укладеним кредитним договором та перерахував кредитні кошти в сумі 30 000,00грн. на поточний рахунок відповідачки.

Відповідачка, в свою чергу, активно користувалася вказаними коштами, однак свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином в повному обсязі не виконала, допустила прострочення платежів, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 18524,24грн, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами заявою-приєднання від 21.02.2020, платіжною інструкцією від 21.02.2020 про видачу кредиту, випискою з особового рахунку відповідачки, які є первинними бухгалтерськими документами, а також розрахунком заборгованості, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду немає.

Крім того, факту звернення до Банку, особистого підписання заяви-приєднання, отримання кредитних коштів, користування ними та факту виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачка в своїх письмових поясненнях не оспорювала, фактично визнала їх, у зв`язку з чим ці обставини в силу положень ст.82 ЦПК України не підлягають доведенню.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка та її представник посилаються на недійсність (нікчемність) умов кредитного договору від 21.02.2020 щодо встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Оцінюючи ці доводи відповідачки, суд виходить з такого.

10.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. У зв`язку з цим в Закон України «Про захист прав споживачів» були внесені зміни і ст.11 визначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемний правочин є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду від 08.02.2023 у справі №359/12165/14-ц).

Так, в п.4 Заяви №901 від 21.02.2020 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної відповідачкою, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% та в графіку платежів визначено розмір щомісячного платежу за кредитним договором з урахуванням комісії за обслуговування кредитної заборгованості 897,00грн щомісячно.

При цьому, в заяві не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг), за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Положеннями п.5.7.3 частини 5 «Умови надання споживчого кредиту» розділу ІІ «Послуги Банку» Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (редакція з 12.06.2019), яка додана позивачем до цього позову на підтвердження своїх вимог, визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касові операції щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту.

Разом з тим, вказана Публічна пропозиція не підписана відповідачкою і матеріали справи не містять підтверджень, що саме з нею відповідачка ознайомилась і погодилась, підписуючи заяву-приєднання від 21.02.2020, у зв`язку з чим ця Публічна пропозиція не може вважатись частиною кредитного договору та належним доказом у цій справі.

Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг і погодження їх із відповідачкою при укладенні кредитного договору, то визначений Заявою №901 від 21.02.2020 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб обов`язок відповідачки як позичальника сплачувати щомісяця комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним згідно з ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з цим підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за комісією за кредитним договором від 21.02.2020 немає і в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Крім того, судом встановлено, що протягом березня 2020-лютого 2022 відповідачка ОСОБА_1 здійснювала щомісячне погашення кредитних коштів та сплату передбачених договором платежів, в т.ч комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з випискою з банківського рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом, за вказаний період відповідачкою було внесено коштів в загальному розмірі 43768,65грн., з яких 20631,00грн зараховано банком на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

В порядку застосування наслідків нікчемності умов кредитного договору №901 від 21.02.2020 щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості,відповідно до ст.216,217,236 ЦК України фактично сплачені відповідачкою ОСОБА_1 суми щомісячної комісії повинні бути зараховані в рахунок заборгованості за тілом кредиту та процентами.

В даній справі розмір заборгованості за тілом кредиту становить 6861,79грн., за процентами 1,45грн, усього 6863,24грн., що відповідачкою ОСОБА_1 не осорювалось.

З вирахуванням сплаченої комісії в розмірі 20631,00грн. відповідачка ОСОБА_1 має переплату за вказаним кредитним договором в розмірі 13767,76грн. (6863,24грн. - 20631,00грн.), тобто заборгованість перед позивачем у відповідачки відсутня.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.15,16,203-207,215-217,236,525-530,610,611,625-629,633,634,638,640,1048-1050,1054, 1055,1056-1 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.06.2025.

Суддя Н.А.Мурашова

25.06.2025