Справа № 282/452/24
Провадження № 2-др/282/2/25
27 червня 2025 року
Любарський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Носача В.М.,
при секретарі судового засідання Наумчук-Їлмаз О.А.,
представника відповідачів адвоката Новосад Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння,-
23 червня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідачів адвокат Новосад Н.В. про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
Вказує, що договір про надання правничої допомоги укладений між адвокатом Макаренко І.Я. та ОСОБА_1 , на який посилається заявниця, було укладено 10.03.2024 та за умовами даного договору гонорар передбачає сплату адвокату «гонорару успіху». А задовольняючи позов частково, Любарський районний суд у справі № 282/452/24 послався на преюдиційність постанови Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у цивільній справі №282/1110/23. Таким чином, представник відповідачів зазначає, що відсутні підстави вважати, що рішення задоволено внаслідок додаткової роботи адвоката.
Крім того, представник відповідачів звертає увагу суду, що представник позивача не надав детального опису наданих робіт (послуг), що є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивачки адвокат Макаренко І.Я. в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивне тим, що адвокат зайнятий в цей день і час в іншому судовому процесі у Житомирському окружному адміністративному суді.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні своє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги підтримала та просила суд його задовольнити.
Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи положення ч.3,4 ст.270 ЦПК України, а також короткі строки розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, суд визнав неповажними причини неприбуття в судове засідання представника позивачки, а тому вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності решти учасників судового процесу, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи та не з`явилися на розгляд справи.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 , клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та матеріали цивільної справи № 282/452/24, суд встановив наступне.
Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 09 червня 2025 року у справі № 282/452/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до мотивувальної частини рішення суду, зважаючи на посилання представника позивача на положення ч. 8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК України, витрати позивачки на правничу допомогу не стягувались.

13 червня 2025 року позивачкою ОСОБА_1 подано заяву про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн. До заяви додано договір про надання правничої допомоги від 10.03.2024, акт приймання-передачі виконаних робіт від 10.03.2024, квитанцію про оплату послуг адвоката від 11.06.2025.

У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати, суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.3, 4 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що 10 березня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Макаренком Іваном Яковичем укладено Договір про надання правничої допомоги. Розділом 2 даного договору сторони визначили розмір гонорару за виконання передбачуваних даним Договором робіт в розмірі 20000 грн.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України " Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, гонорар може бути визначений як фіксована сума або як погодинна оплата. При цьому, зміст п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що розподілу між сторонами підлягають не лише фактично понесені витрати на правничу допомогу, а й витрати, які підлягають сплаті відповідною стороною.

Таким чином, зміст договору про надання правничої допомоги від 10.03.2024 укладений між адвокатом Макаренком І.Я. та ОСОБА_1 свідчить про те, що сторони погодили у фіксованому розмірі гонорар адвоката, який є складовою частиною судових витрат, що за правилами частини 2 статті 137 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи долучено квитанцію №1.172881739.1 від 11.06.2025, згідно якої Сапотніцька Л.В. сплатила Макаренку І.Я. грошові кошти в сумі 20000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання представника відповідачів, що стороною позивача не надано до суду детального опису виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, в зв`язку з тим, що із змісту договору про надання правничої допомоги укладеним між адвокатом Макаренком І.Я. та ОСОБА_1 слідує, що сторони погодили гонорар адвоката у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, тобто із пред`явлених до суду п`яти позовних вимог задоволено лише дві, з урахуванням поданої представником відповідачів заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивачки та стягує з відповідачів на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме по 4000,00 грн з кожного із відповідачів.

Керуючись ст. 58, 60, 141, 246, 247, 265, 270,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 (чотири тисячі ) гривень.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Інформація про учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий суддя В.М.Носач