02.06.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Майдан С.І.,
за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Ухвалою від 16.12.2024 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 24.12.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою 12.03.2025 року закрито підготовче провадженнята призначено справу до ссудового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 02.06.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час а місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подавав.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).
21 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів, посвідчений 21.08.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Клименком В.В., у відповідності до умов якого, позивач як позикодавець, передав у власність відповідачу, як позичальнику, а останній прийняв у власність грошові кошти в сумі 467160,00 грн, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю без нарахування відсотків до 21.08.2021 року.
В пункті 6 договору встановлено, що якщо позичальник не поверне вказану в договорі суму грошей до вказаного строку, позикодавець вправі пред`явити цей Договір до примусового стягнення з покладанням витрат по примусовому стягненню боргу на позичальника, крім того при порушенні строку повернення боргу відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позичальник повинен сплатити позикодавцю три проценти річних від простроченої суми.
Договір позики містить застереження щодо обов`язків позичальника у вигляді зобов`язання при зміні місця проживання протягом дії цього договору позики негайно повідомити про це.
Згідно звіту про оцінку майна (п.2 цього договору), затвердженого фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 12.08.2020 року, вартість вищевказаного житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами становить 762302,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Позивач зазначає, що на прикінці 2022 року відповідач покинув предмет Іпотеки, місце свого нового місця проживання/перебування не повідомив, підтримання предмету іпотеки діями в забезпечення його збереження, не проводить (опалення, консервація пошкоджень, тощо), відомості про страхування об`єкту позивачу не надані, від спілкування із позивачем, зокрема через засоби електронної комунікації, ухиляється.
Відповідачем порушено умови основного договору (договору позики) та іпотечного Договору. Грошові кошти відповідачем позивачу за договором позики не повернуто.
Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. 06.06.2023 року направлено боржникові вимогу про усунення порушень по борговим зобов`язанням в 30 строк з моменту пред`явлення цієї вимоги про усунення порушень за договором позики від 21 серпня 2020 року на підставі п. 1.1. Договору іпотеки від 21 серпня 2020 року, Закону України «Про іпотеку» буде звернено стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки.
Проте, вказана вимога була залишена відповідачем без виконання.
З наведеного вище випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд приходить до висновку про те, що оскільки за договором позики грошових коштів відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення позики у встановлений договором строк, то згідно ст.33 ЗУ "Про іпотеку" позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливість у разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за Основним Договором Іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами.
Згідно пункту 11 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства у разі, коли в момент настання терміну виконання хоча б одного з зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим Договором, воно не буде виконано повністю або частково, - за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов цього Договору погасити наявну заборгованість Іпотекодавця за Основним договором, а також витрати на здійснення вимог, забезпечених іпотекою.
Пунктами 15, 16 Договору іпотеки право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог, виникає у Іпотекодержателя у разу невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Основним договором та за іпотечним договором, а також у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків щодо збереження чи страхування предмету Іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі.
Пункт 17 Договору іпотеки встановлює порядок за яким Іпотекодержатель вирішує питання пов`язані із порушенням основного зобов`язання та/або умов Іпотечного договору, згідно якого у разі таких порушень Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення.
Відтак, невиконання відповідачем договору позики грошових коштів від 21.08.2020 року доведена позивачем належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була.
Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави.
Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення позивачем на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за договором позики грошових коштів в рахунок заборгованості в розмірі 467160,00 грн.
Умовами ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.
З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зобов`язання перед позивачем залишаються не виконаними, у зв`язку з чим позивач правомірно просить звернути стягнення на іпотечне майно.
Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.
Сторони досягли згоди (п. 16 іпотечного договору) що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог «Іпотекодержателя», яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі.
Згідно із частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Згідно пункту 20 Договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки цей іпотечний договір, що містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем у порядку передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпечення іпотекою зобов`язання.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.06.2022 року по справі №296/7213/1.
Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 589, 590, 610, 612, 629, 1050 ч.2 ЦК України, ст.ст.12, 33, 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотекизадовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Майдан