Справа № 357/1762/25
Провадження № 2/357/2176/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рижко Г. О. ,

при секретарі Вангородській О. С.,

за участю:

представника позивача адвоката Юшина Д.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_2 із позовною заявою про стягнення заборгованості за розпискою, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

- основний борг у розмірі 3500 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, за офіційним курсом Національного банку України долара США станом на 04.02.2025 року, 1 долар США = 41,7908 гривні, складає 146267 гривень 80 копійок (сто сорок шість тисяч двісті шістдесят сім гривень 80 копійок),

- 477,75 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, за офіційним курсом Національного банку України долара США станом на 04.02.2025 року, 1 долар США = 41,7908 гривні, складає 19965 гривень 55 копійок (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 55 копійок) інфляційних нарахувань,

- 87,46 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, за офіційним курсом Національного банку України долара США станом на 04.02.2025 року, 1 долар США = 41,7908 гривні, складає 3655 гривень 02 копійки (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 02 копійки) компенсації у розмірі 3% річних,

- загальна сума, що підлягає стягненню: 4065,21 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, за офіційним курсом Національного банку України долара США станом на 04.02.2025 року, 1 долар США = 41,7908 гривні, складає 169888 гривень 37 копійок (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень 37 копійок).

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 3500 доларів США. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 24 квітня 2024 року, з умовою повернення боргу за вимогою позивача. 11.06.2024 відповідачу було направлено лист-вимогу про повернення боргу, однак цей лист залишено без відповіді. Відповідач уникає розмов про повернення боргу, що призвело до звернення до суду з позовом. На день звернення до суду сума боргу еквівалентна 146267,80 гривень. Станом на дату подання позову відповідач заборгованість не повернув. Тому просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 3500 доларів США. Крім того, у зв`язку із порушенням своїх зобов`язань, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 87,46 доларів США, інфляційні нарахування у розмірі 477,75 доларів США, а також судові витрати у справі.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проте, надав суду письмові пояснення по суті спору, в яких зазначив про те, що з ОСОБА_2 , який є директором підприємства «КАРГО-ТРЕЙД-СЕРВІС» він познайомився, коли шукав роботу водія. Відповідач погодився на роботу водія вантажного автомобіля на міжнародних перевезеннях на автомобілі, який знаходиться в Польщі і який необхідно попередньо перегнати на територію України. Прибувши у визначений час на територію підприємства у Польщі, відповідач забрав автомобіль і під час виїзду з даної території випадково зачепив в`їзні ворота, які зазнали незначних ушкоджень. Про даний інцидент було повідомлено позивачу в телефонній розмові, який повідомив відповідача про те, що страховий поліс на автомобіль відсутній і що відповідачу необхідно забрати автомобіль і вирушати до місця знаходження підприємства «КАРГО-ТРЕЙД-СЕРВІС». Коли відповідач перетнув українсько-польський кордон та заїхав на територію України, йому зателефонував ОСОБА_2 з проханням зупинитися у найближчому населеному пункті та чекати на нього. Під час зустрічі позивач повідомив про те, що був вимушений компенсувати вартість пошкоджених у Польщі воріт та запропонував відповідачу написати боргову розписку. Стверджує, що позивач ввів його в оману, пояснюючи, що розписка не має жодної юридичної сили і після встановлення остаточної вартості ремонту воріт грошові кошти будуть утримуватися з його заробітної плати невеликими частинами. Також стверджує, що розписка була написана ним під психологічним тиском, оскільки позивач погрожував обмежити доступ до його автомобіля, залишеного на території підприємства позивача та в присутності незнайомих чоловіка та жінки. Зазначає, що вказана сума 3500 доларів США, прописана в розписці числами без розшифрування текстом, що дає змогу виправлення суми. Вказує, що ОСОБА_2 не зв`язувався з ним для вирішення питання щодо повернення боргу.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О.

05.02.2025 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 07.02.2025 заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Головному сервісному центру Міністерства внутрішніх справ та його регіональним і територіальним підрозділам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ): VOLKSWAGEN TOUAREG 2004 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб.см; дата реєстрації 08.11.2022 року; державний номерний знак НОМЕР_2 ; VIN номер: НОМЕР_3 .

Ухвалою судді від 10.02.2025 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/1762/25, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 04.03.2025 на 10-00 годину.

28.02.2025 на адресу суду від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях надійшов лист № 31/33/13-1690-2025 від 21.02.2025 про внесення інформації щодо арешту.

04.03.2025 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання можливості звернутися за правовою допомогою.

04.03.2025 в зв`язку з наданням відповідачу часу для звернення за правовою допомогою розгляд справи відкладено на 14.04.2025 на 10:00.

11.04.2025 від представника позивача адвоката Юшина Дениса Володимировича надійшла заява про вступ у справу як представника.

11.04.2025 від представника позивача адвоката Юшина Дениса Володимировича надійшла заява про збільшення позовних вимог.

14.04.2025 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання можливості ознайомитися із заявою про збільшення позовних вимог та висловити свою позицію.

14.04.2025 в зв`язку з наданням відповідачу часу для ознайомлення із заявою про збільшення позовних вимог та висловлення своєї позиції розгляд справи відкладено на 08.05.2025 на 09:30.

14.04.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення у справі.

16.04.2025 від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії посвідчення учасника бойових дій, свідоцтва про хворобу та довідки військово-лікарської комісії.

08.05.2025 від відповідача надійшла заява про надання можливості ознайомитися із заявою про збільшення позовних вимог.

08.05.2025 для надання додаткової можливості відповідачу ознайомитися із заявою про збільшення позовних вимог розгляд справи відкладено на 17.06.2025 на 10:15.

17.06.2025 після розгляду справи по суті суд перейшов на стадію ухвалення рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення на 23.06.2025 на 15:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Додатково зазначив, що інформація про ДТП, на яку посилається відповідач, не стосується предмету розгляду даної справи та надана виключно з метою ввести суд в оману та викривити об`єктивні факти та обставини, що насправді мали місце. Посилання відповідача на те, що відносно нього здійснювався тиск чи погрози з боку відповідача, через які він написав розписку не мають під собою жодного підґрунтя, оскільки з часу написання розписки від 24.04.2024 і до цього моменту відповідач із заявою про погрози до правоохоронних органів не звертався, а тому відсутні об`єктивні дані, що певним чином доводили б наявність тиску на відповідача. Також зазначив, кому відповідач писав розписку у населеному пункті поруч із кордоном України невідомо, оскільки гроші від ОСОБА_2 відповідач отримав 24.04.2024 в офісі ТОВ «КАРГО-ТРАНС-СЕРВІС» за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Колонщина, про що і написав розписку, а польсько-український кордон від перетнув ще 21.04.2024. Додатково вказав, що позивач має намір звернутися із заявою про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях по суті спору. Правом на подання відзиву не скористався. Додатково, на запитання представника позивача та суду вказав, що грошей не отримував, розписку писав під тиском, проте до правоохоронних органів з цього приводу не звертався.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.04.2024 ОСОБА_1 отримав в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3500 доларів США в присутності двох свідків та зобов`язався повернути грошові кошти за вимогою (а.с. 6). В судовому засіданні оглянуто оригінал боргової розписки.

11 червня 2024 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 вимогу про повернення боргу з проханням повернути отримані в борг кошти протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги (а.с. 10). В судовому засіданні оглянуто оригінал вимоги про повернення боргу.

Вимогу про повернення боргу було направлено на адресу відповідача 11 червня 2024 року рекомендованим листом з описом вкладення, що підтверджується фіскальним чеком від 11.06.2024, описом вкладення з відтиском печатки АТ «Укрпошта» та накладною № 385 від 11.06.2024 (а.с. 11). Оригінали оглянуто в судовому засіданні.

ІV. Норми права, які застосував суд

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Можливість стягнення боргу за розпискою в іноземній валюті підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі 464/3790/16-ц: «Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивач надав суду для огляду оригінали: розписки відповідача від 24.04.2024, вимоги про повернення боргу від 11.06.2024, фіскального чеку, опису вкладення та накладної про направлення вимоги про повернення боргу від 11.06.2024 відповідачу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Мотивована оцінка і висновки суду за результатами розгляду заяви.

Суд приходить до висновку, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та ОСОБА_1 зобов`язальних правовідносин. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано. Боргова розписка від 24.04.2024 підтверджує факт укладення договору позики між сторонами і отримання коштів ОСОБА_1 , як наслідок виникнення у нього обов`язку в їх поверненні. Доказів того, що розписка була написана відповідачем проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього психологічного тиску та погроз зі сторони ОСОБА_2 суду надано не було. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що до правоохоронних органів з цього приводу не звертався. Суд також враховує, що з часу укладення між сторонами договору позики, який був оформлений розпискою від 24.04.2024, відповідачем не вживались заходи щодо визнання цього договору недійсним, у тому числі у зв`язку із застосуванням до нього тиску та психологічного примусу. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики у розмірі 3500 доларів США.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 477,75 доларів США (19965,55 гривень станом на 04.02.2025 за офіційним курсом НБУ) та 3% річних в розмірі 87,46 доларів США (3655,02 гривень станом на 04.02.2025 за офіційним курсом НБУ) суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних після початку дії правового режиму воєнного стану, суперечитиме п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, тому в цій частині у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно зі ст. 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення заборгованості за борговою розпискою в розмірі 3500 доларів США.

Розподіл судових витрат.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При подані даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1462,68 грн за майнову вимогу в розмірі 146267,80 гривень (еквівалент 3500 доларів США станом на 04.02.2025). В подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги до 169888,37 гривень та доплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Відтак, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2673,88 грн (1462,68+1211,20), замість 1698,88 грн (1% від ціни позову). Тому, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 975,00 гривень (2673,88-1698,88) надміру сплаченого судового збору.

З огляду на викладене, частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1462,67 грн (146267,80/169888,37*1698,88).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за борговою розпискою в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1462,67 грн (одна тисяча чотириста шістдесят дві гривні 67 копійок).

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України 975,00 (дев`ятсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок) переплаченого судового збору, згідно квитанції №М915-8DTM-S18E від 11.04.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 23.06.2025.

Суддя Г. О. Рижко