Ухвала

25 червня 2025 року

м. Київ

справа № 182/4613/22

провадження № 61-7565ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» Нікопольської міської ради на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» Нікопольської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь 116 765,00 грн матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 19 серпня 2024 року позов задовольнив частково. Стягнув з Комунального підприємства «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 110 765,00 грн, та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» Нікопольської міської ради залишив без задоволення, а рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року - без змін.

20 та 24 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року, яка подана засобами поштового зв`язку та через підсистему «Електронний суд», у цій справі.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 126 765,00 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Значний суспільний інтерес цієї справи, на думку заявника, полягає в тому, що справа має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, зокрема, - власників транспортних засобів, які є учасниками ДТП з іншими транспортними засобами, які були продані за кордоном в Україні після їх використання в інших країнах, у тому числі зі страхових аукціонів у США, як правило продані та доставлені (імпортовані) в Україну після отриманих в ДТП пошкоджень. Зазначає, що предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, а саме через незабезпечення Конституційного принципу верховенства права, оскільки за судовим рішення суду першої інстанції незаконно стягуються кошти на користь позивача.

Окрім цього, заявник зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього оскільки місто Нікополь безпосередньо межує з окупованою російською федерацією територією та майже кожен день потерпає від атак різних видів озброєння, у тому числі дронів камікадзе та артилерійських обстрілів, а також інших систем, що має окремий негативний вплив як на діяльність заявника так і міста в цілому. У Комунальному підприємстві «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради офіційно працює 36 працівників, а тому стягнення коштів з підприємства, яке є також єдиним діючим спеціалізованим комунальним підприємством на території Нікопольської територіальної громади, а саме міста Нікополя, яке відповідно до вимог чинного законодавства здійснює організацію поховання померлих і надання ритуальних послуг, може вплинути на господарську діяльність заявника.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Стосовно посилання на виняткове значення для заявника цієї справи, то слід зазначити, що оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття такого судового рішення.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» Нікопольської міської ради на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» Нікопольської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов