Справа № 454/4588/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сокальського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та зняття арешту майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою та просить визнати такою, що не підлягає виконанню постанову Сокальської санітарно-епідеміологічної станції про накладення на нього штрафу та застосування фінансової санкції за порушення санітарного законодавства від 12.08.2004р. та зняти арешт з належного йому нерухомого майна, накладеного в ході виконання зазначеної вище постанови.

Свої вимоги мотивує наступним.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, від 07.08.1998р. № 2 000933 позивач зареєстрований як ФОП, та здійснює підприємницьку діяльність в сфері торгівлі за адресою АДРЕСА_1 .

29.07.2004 року в період здійснення підприємницької діяльності державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Бігун З.В., при примусовому виконанні постанови Сокальської санітарно-епідеміологічної станції від 12.08.2003р. про стягнення з нього штрафу в розмірі 51грн. винесено постанову серії АА № 797360, про арешт майна мого довірителя як боржника та оголошено заборону на його відчуження.

11.08.2004р. реєстратором: Сокальська державна нотаріальна контора внесено відомості до державного реєстру прав власності на нерухоме майно щодо арешту всього нерухомого майна мого довірителя в т. ч. на 32/100 ідеальних частин від будинку АДРЕСА_1 , (нежитлове приміщення магазину), що підтверджується відомостями з єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1232355.

Оскільки розмір штрафу був незначним (51 грн.) він одразу сплатив його та копію квитанції надав державному виконавцю та вважав інцидент вичерпаним, продовжуючи безперешкодно користуватися вказаним майном. Жодних інших вимог на адресу мого довірителя про сплату будь-яких штрафів в т. ч. і за вищезгаданою постановою санітарно-епідеміологічної станції не надходило.

Про вчинення арешту позивачу стало відомо лише в серпні 2023 року в зв`язку із наміром укладення ним договору оренди вказаного нежитлового приміщення з третіми особами , що потребувало підтвердження відсутності заборон.

З метою зняття арешту з майна він 28.08.2023 звернувся в Сокальський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою, у відповідь на яку йому було повідомлено, що у відділі відсутні законні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_2 та додатково повідомлено, що в даному випадку арешт може бути знято лише судом.

Представник позивача надала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник відповідача Сокальського відділу Державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмов іматеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, від 07.08.1998р. № 2 000933 встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як ФОП, та здійснює підприємницьку діяльність в сфері торгівлі за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 29.07.2004 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Бігун З.В., при примусовому виконанні постанови Сокальської санітарно-епідеміологічної станції від 12.08.2003р. про стягнення з ОСОБА_4 штрафу в розмірі 51грн. винесено постанову серії АА № 797360, про арешт майна мого довірителя як боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З досліджених в судовому засіданні відомостей з єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1232355 встановлено, що 11.08.2004р. реєстратором: Сокальська державна нотаріальна контора внесено відомості до державного реєстру прав власності на нерухоме майно щодо арешту всього нерухомого майна мого довірителя в т. ч. на 32/100 ідеальних частин від будинку АДРЕСА_1 , (нежитлове приміщення магазину).

Судом встановлено, що позивач звертався із заявою про скасування арешту з майна до Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції 28.08.2023р., однак повідомленням йому у цьому відмовлено із покликанням зокрема на ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

3 відповіді наданої на адвокатський запит № 20 від 15.05.2024р. Сокальський ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління МЮ повідомив, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні у відділі не перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 51 грн. та що матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання, що є підтвердженням сплати моїм довірителем штрафу та закриття виконавчого провадження, оскільки не закінчені виконавчі провадження знищенню не підлягають.

Отже, судом встановлено, що документів на підставі яких було накладено арешт на майно позивача не збереглися та не здійснюється жодних дій направлених на задоволення інтересів будь-яких фізичних чи юридичних осіб.

В іншому порядку усунути перешкоди у вільному володінні та розпорядженні майном позивач не може.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожнафізичнаабоюридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом абозагальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивачів, що ґрунтуються на їх праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутисядо суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідноіз ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми закону, те, що збереження арешту майна чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, а правові підстави для збереження арешту на нерухоме майно, відсутні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Зняти арешт з 32/100 ідеальних частин від будинку АДРЕСА_1 , які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про який внесений 11.08.2004р. реєстратором: Сокальська державна нотаріальна контора до державного реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі постанови серії АА № 797360, від 29.07.2004р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Бігун З.В., при примусовому виконанні постанови Сокальської санітарно-епідеміологічної станції від 12.08.2003р.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Сокальський відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції, , місце знаходження: м.Сокаль, вул.Міцкевича, 5 Шептицького району Львівської області.

Головуючий: О. А. Веремчук