КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №375/1972/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7128/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Музичко С.Г.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Антипенка В.П.,-

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила стягнути з відповідача: заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 74 892 грн 36 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 17 лютого 2024 року по 17 серпня 2024 року в розмірі 101 886 грн 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 лютого 2024 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Заробітна плата на день звільнення не виплачена, розрахунок з позивачем не проведено.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року названий позов задоволено частково.

Стягнутоз товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 74 892 грн 36 коп. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211 грн 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ДІЄСА» просить рішення суду змінити: в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, зменшивши його розмір до 37 140 грн 93 коп.

У судовому засіданні представник ТОВ «ДІЄСА» вимоги апеляційної скарги підтримав.

На адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі позивача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ТОВ «ДІЄСА», перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «ДІЄСА» заборгованості із виплати заробітної плати у розмірі 74 892 грн 36 коп.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції частині визначення розміру заборгованості.

Встановлено, що з 06 травня 2015 року ОСОБА_1 працювала у ТОВ «ДІЄСА» на посаді старшого касира торгівельного залу.

Наказом № 3/24К від 16лютого 2024 року позивача звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до розрахункового листка заборгованість ТОВ «ДІЄСА» по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 74 892 грн 36 коп.

За даними форми ОК-5 та ОК-7 страховий стаж ОСОБА_1 за період з листопада 2023 року по лютий 2024 року за період роботи у ТОВ «ДІЄСА» не нарахований.

01 жовтня 2024 року Рокитнянським районним судом Київської області видано судовий наказпро стягнення з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 74 892 грн 36 коп. та середній заробіток за час затримки розрахункуу розмірі 74 455 грн 30 коп.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року вказаний судовий наказ скасовано.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначала, що на день звільнення відповідачем не виплачена заробітна плата та не проведено розрахунок. На момент звернення із позовом заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 з виплати заробітної плати не погашена.

За вимогами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Встановлено, що наказом № 3/24К від 16лютого 2024 року позивача звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії розрахункового листка, заборгованість ТОВ «ДІЄСА» по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 74 892 грн 36 коп.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, ТОВ «ДІЄСА» долучено до матеріалів справи копію розрахункового листка за березень 2024 року про часткову виплату ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 37 751 грн 43 коп.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представником апелянта надано копії платіжних інструкцій за березень 2024 року щодо перерахування на рахунок ОСОБА_1 вказаної суми - 37 751 грн 43 коп. (06 березня 2024 року - 18 324 грн 64 коп., 07 березня 2024 року - 1 262 грн 49 коп., 08 березня 2024 року - 5 000 грн 00 коп., 11 березня 2024 року - 1 500 грн 00 коп.,19 березня 2024 року - 2 370 грн 00 коп., 25 березня 2025 року - 9 294 грн 21 коп.).

Враховуючи, що після звернення ОСОБА_1 до суду про стягнення з ТОВ «ДІЄСА» заборгованості по заробітній платі, відповідачем частково погашено вказану заборгованість у загальному розмірі 37 751 грн 43 коп., колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 37 140 грн 93 коп. (74 892 грн 36 коп. - 37 751 грн 43 коп.).

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на долучені до матеріалів справи докази часткового погашення відповідачем заборгованості та дійшов до помилкового висновку щодо стягнення з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 74 892 грн 36 коп.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніне оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 24 грудня 2024 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає зміні зі зменшенням розміру заборгованості з 74 892 грн 36 коп. до 37 140 грн 93 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року в частині розміру заборгованості по заробітній платі змінити, зменшивши його розмір з 74 892 грн 36 коп. до 37 140 грн 93 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: Є.П. Євграфова

С.Г. Музичко