КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2025 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення страхового відшкодування,
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ "СК "ВУСО", згідно з яким просила:
- стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 1209062 грн. 94 коп.;
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2, а.с. 17-22).

07.01.2025 ПрАТ СК "ВУСО" звернулося до суду з заявою про розподіл судових витрат, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "ВУСО" судові витрати у розмірі 37000 грн. 00 коп. (т. 2, а.с. 25,26).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2025 заяву залишено без задоволення (т. 2, а.с. 55-57).

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Також, відповідачем в апеляційному порядку було оскаржено ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2025 про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2024 залишено без змін. Апеляційну скаргу ПрАТ "СК "ВУСО", подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сокол Д.В., задоволено частково. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2024 про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "ВУСО" витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 7000 грн. 00 коп.

06.06.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ПрАТ "СК "ВУСО" про компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, згідно з якою просило суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "ВУСО" судові витрати у розмірі 30000 грн. 00 коп.

Заяву обгрунтовано тим, що у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу від 28.05.2025 представником ПрАТ "СК`ВУСО" визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ПрАТ "СК "ВУСО" очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 50000 грн. 00 коп. та повідомлено, що розмір судових витрат буде доведено ПрАТ "СК "ВУСО" протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що за результатами апеляційного перегляду рішення суду відповідачем було понесено 30 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, останній просив заяву задовольнити.

11.06.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , в яких вона просила відмовити у задоволенні заяви відповідача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, посилаючись на наступні обставини в їх сукупності: договір про надання правничої допомоги № 1-20 КЮЮ від 20.01.2020 не містить вказівки на уповноваження адвоката діяти саме у справі № 752/25789/23; договір не містить встановленої вартості години роботи адвоката, а тому розрахунок робіт є незрозумілим; відсутні платіжні документи, квитанції, банківські доручення чи касові ордери, що підтвердили б дійсне понесення заявлених до стягнення витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, та зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін у судове засідання, суд визнав за можливе розглянути заяву без виклику учасників справи у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2024 у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу від 28.05.2025 представником ПрАТ "СК`ВУСО" визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ПрАТ "СК "ВУСО" очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 50000 грн. 00 коп. та повідомлено, що розмір судових витрат буде доведено ПрАТ "СК "ВУСО" протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2024 залишено без змін.

Разом з тим, 06.06.2025, тобто в межах строків, встановлених ч.8 ст. 141 ЦПК України, представником відповідача було подано клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 30000 грн. 00 коп.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції представник відповідача додав до заяви копії наступних документів:

- копію договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 за № 1-20КЮО;

- копію додаткової угоди від 17.12.2024 до договору про надання правової допомоги № 1-20КЮО від 20.01.2020;

- копію розрахунку робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 05.06.2025;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8569/10, виданого Радою адвокатів Київської області 27.12.2019;

- ордер серії № 1905158 від 24.05.2025 на представництво інтересів ПрАТ "СК "ВУСО" Сокол Д.В. у Київському апеляційному суді та Верховному Суді.

Як зазначено у п. 1 Договору про надання правової допомоги, в межах даного Договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов'язання здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги в судових справах з позовами фізичних, юридичних осіб, органів державної влади, місцевого самоврядування та будь-яких інших учасників (суб'єктів) правовідносин до Клієнта...".

Пунктом 10 Договору встановлено, що всі Додатки до цього Договору складаються в письмовій формі і є невід'ємними частинами Договору.

Додатковою угодою від 17.12.2024 до Договору сторони домовились, що Адвокат здійснює представництво клієнта по Договору № 1-20 КЮО від 20.01.2020 у Голосіївському районному суді м. Києва в рамках розгляду судової справи № 752/25789/23, де в якості відповідача виступає ПрАТ "СК "ВУСО" та конкретизовано порядок оплати та розмір за надану правову допомогу.

Так, згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019), в яких, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи та значення справи для сторони, тривалість судового розгляду, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. 00 коп.

Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що ПрАТ "СК "ВУСО" має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Посилання позивачки на те, що відповідач не надав суду документального підтвердження, а саме договору про надання професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів ПрАТ "СК "ВУСО" саме у справі за позовом ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставним, адже стаття 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», якою визначено форму та зміст договору про надання правничої допомоги, не містить вказівки на необхідність зазначення в договорі про надання правової допомоги конкретного номеру судової справи, в рамках якої адвокат надає допомогу клієнту.

Посилання позивачки на те, що за відсутністю у матеріалах справи належних та допустимих доказів понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, підстав для стягнення витрат не має, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки витрати на професійну допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (підготовка відзиву на апеляційну скаргу та участь лише в одному засіданні апеляційної інстанції), критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, а також співмірності стягнутих витрат на правову допомогу в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції (тривалість розгляду, обсяг правової допомоги), суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції до 5000 грн. 00 коп.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення із позивачки на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 270, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", , м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова