ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 червня 2025 року

м.Харків

справа № 642/5986/24

провадження № 22-ц/818/1466/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Наталії Олександрівни на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року, постановлене під головуванням судді Гримайло А.М.,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, в якому просив

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року, позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 35696 грн. 11 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Іванова Наталія Олександрівна просить скасувати частково рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 25700 грн.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції помилково зарахував як ліки за рекомендаціями лікарів на лікування дітей диєтичні добавки, які є частиною харчування, що покривається щомісячними аліментами, які сплачує відповідачка. Крім того вказує, що позивачем не надано доказів того, що ці препарати є лікарськими засобами. Також судом першої інстанції помилково включено у додаткові витрати вартість двох підкорсетних комплектів у розмірі повної вартості 400 грн замість 200 грн. Зазначає, що судом першої інстанції стягнуто з відповідачки 22500 грн витрати на заняття ОСОБА_5 у центрі відновлення хребта; 3000 грн витрати на масаж Маргарити та 2600 грн. вартості занять з лікувальної фізкультури ОСОБА_6 , проте позивачем сума у розмірі 2600 за заняття з лікувальної фізкультури не підтверджуються жодними доказами. Судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачка самостійно бере участь у додаткових витратах на утримання дітей, перевела ОСОБА_3 гроші на додаткові заняття, купує одяг, а ОСОБА_4 купила мобільний телефон. Також судом першої інстанції не взято до уваги рівень доходів відповідачки, які не дозволяють їй нести витрати у розмірі, який вимагає позивач єдиною виплатою.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача слід стягнути половину вартості витрачених позивачем коштів на придбання ліків за рекомендаціями лікарів на лікування дітей та на оздоровчі процедури. Разом з тим відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення витрати позивача на оплату за дитячі секції, вивчення англійської мови, оплата мобільних та інтернет послуг, суд першої інстанції виходив з того, що ці витрати не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, оскільки такі витрати не викликані особливими обставинами, а відносяться до загальних потреб дитини, які покриваються за рахунок аліментів і витрат того з батьків що мешкає з дитиною, та є складовою аліментів. Тому стягненню підлягає сума 35696,11 грн.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 23.09.2006 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року.

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Також судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні.

Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 07 липня 2022 року у цивільній справі № 552/2402/22 стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач є працездатною, на час розгляду справи працює перукарем.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що з 23 вересня 2006 року перебував у шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2022 року Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Донька, ОСОБА_3 , по досягненню нею 14 років, сама обрала проживати разом із батьком. Місце проживання сина - ОСОБА_4 із позивачем було визначено рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 18 січня 2023 року №12. Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 07 липня 2022 року стягнуто з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. Мати дітей не бере участі у додаткових витратах. У позивача наразі немає матеріальної (фінансової) можливості забезпечувати виконання усіх призначень та рекомендацій лікарів відносно дітей. Донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має серйозне захворювання хребта, яке потребує обов`язкового лікування. У зв`язку з діагностованим захворюванням хребта, у січні 2021 року їх доньці було рекомендовано переведення на домашнє навчання. Це підтверджується довідкою №388 від 28 січня 2021 року до загальноосвітньої школи №168 про потребу дитини у домашньому догляді, в індивідуальній формі навчання. ОСОБА_3 має серйозне захворювання хребта, яке потребує обов`язкового лікування, їй встановлено діагноз «Полісігментарний остеохондроз, деформуючий спондилоартроз грудо-поперекового відділу хребта, С-правобічний сколіоз грудо-поперекового відділу хребта IV ступеню зі стійкими порушеннями функції опорно-рухового апарату». Це підтверджується випискою №1879 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 17 квітня 2024 року та з рентгенівським знімком грудо-поперекового відділу хребта ОСОБА_3 від 04 квітня 2024 року. У зв`язку з наявністю таких захворювань Маргариті було встановлено інвалідність. Це підтверджується медичним висновком №1601 на дитину з інвалідністю до 18 років від 21 липня 2023 року, наданим КНП «Міська поліклініка №9» ХМР. За результатами огляду та консультації фахівця КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» ХМР у лютому 2023 року ОСОБА_5 було підтверджено діагноз «Поперековий сколіоз IІІ ст.» та надано наступні рекомендації: 1) лікування корсетом Шено, 2) лікувальна фізкультура для хребта, 3) заняття плаванням. Це підтверджується консультативним висновком №164 від 23 лютого 2023 року, наданим КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» ХМР. Постійна потреба Маргарити у лікуванні корсетом Шено, заняттях лікувальною фізкультурою для хребта та плаванням підтверджуються випискою №3098 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 11 липня 2023 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 09 вересня 2023 року, випискою №1879 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 17 квітня 2024 року. На виконання зазначених медичних рекомендацій позивачу було придбано корсет Шено, підкорсетні комплекти, забезпечено оплату занять доньки лікувальною фізкультурою в оздоровчому центрі «MIND-BODY» та індивідуальних занять з плавання у басейні «Зміна». Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2023 року у цивільній справі № 642/4153/23 з відповідачки було стягнуто половину з цих понесених позивачем витрат за період з 01 вересня 2022 року по 31 травня 2023 року. У березні 2023 року позивачем було сплачено 1 900 грн. 00 коп. за виготовлення корсету Шено для доньки. Це було встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2023 року у цивільній справі № 642/4153/23 та стягнуто з відповідача половину з цих понесених витрат. У квітні 2024 року, у зв`язку зі встановленням Маргариті інвалідності, виготовлення нового корсету Шено було оплачено державою через органи соціального захисту. У травні 2024 року позивачем було придбано два підкорсетних комплекти, вартість одного підкорсетного комплекту складає 200 (двісті) грн. 00 коп. У зв`язку з придбанням двох комплектів позивачем було понесено витрати у розмірі 400 грн. 00 коп. Це підтверджується рахунком на оплату №33 від 30 травня 2024 року. Також Маргарита має проблеми з зором, що обумовлює потребу в відповідному лікуванні, їй було встановлено діагноз «Міопія» та призначено вживання комплексу для покращення зору та застосування крапель для очей. З метою забезпечення лікарських рекомендацій донька регулярно відвідує оздоровчий центр МІND -DODY, басейн Зміна та приймає ліки. Через проблеми зі здоров`ям та встановлену медичною довідкою №388 від 28 січня 2021 року потребу в індивідуальній формі шкільного навчання Маргарита проходить індивідуальні заняття з англійської мови з репетитором, яка приходить додому. Що стосується додаткових витрат на сина, ОСОБА_4 , то позивач вказує, що син має проблеми зі здоров`ям, які потребують лікування та оздоровчих заходів. У лютому 2022 року йому за підсумками консультації у КНП «Міська дитяча лікарня №5» ХМР, яка є спеціалізованим закладом охорони здоров`я, де надається психіатрична та неврологічна медична допомога дітям до 18-річного віку, було діагностовано: наслідки раннього ураження ЦНС; синдром лікворної гіпертензії; синдром гіперзбудливості. Це підтверджується консультативним висновком спеціаліста КНП «Міської дитячої лікарні №5» ХМР від 09 лютого 2023. У жовтні 2023 року спеціалістом КНП «Міська дитяча лікарня №5» ХМР від 18 жовтня 2023 року було підтверджено наявність у Максима наслідків органічного ураження ЦНС, синдром лікворної гіпертензії; синдром гіперзбудливості. У грудні 2020 року у ОСОБА_7 було діагностовано плоскостопість 1 стадії і кіфосколіотичну поставу. Задля корегування сколіотичної постави та зменшення болі у стопах та тазостегновому суглобі лікарем-ортопедом ОСОБА_7 було рекомендовано носіння спеціальних ортопедичних устілок для взуття (ортез на стопу), що виготовляються на замовлення відповідно до індивідуальних параметрів стопи. У грудні 2023 року лікарем-ортопедом було направлено ОСОБА_7 на проходження лабораторних досліджень, зокрема ревмопроб. На оплату призначених лікарем досліджень позивачем було понесено витрати у розмірі 1 615 грн. 00 коп. Це підтверджується записом в амбулаторній картці ОСОБА_4 , направленням лікаря-ортопеда, рахунком соціальної лабораторії «ЄвроМед» №1023121 від 13 грудня 2023 року та результатами відповідних лабораторних досліджень . У лютому 2023 року фахівцем КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» Максиму було підтверджено діагноз «С-правобічний грудопоперековий сколіоз І ступеню та рекомендовано: 1) ЛФК для хребта, 2) масаж спини, 3) заняття плаванням. Це підтверджується консультативним висновком фахівця КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» від 23 лютого 2023 року. Станом на 29 травня 2024 року ОСОБА_7 встановлено діагноз «Набута деформація хребта. Дитячий ідіопатичний сколіоз, грудний відділ. Набута деформація кінцівки. Плоскостопість (набута)». Це підтверджується висновком за результатами огляду сімейним лікарем ОСОБА_8 від 29 травня 2024 року. У травні 2024 року лікарем-ортопедом КНП «Міська поліклініка №9» ХМР повторно рекомендовано для лікування ОСОБА_7 заняття ЛФК, масаж та ортопедичне взуття, а також направлено ОСОБА_7 на проходження фізіопроцедур (фототерапія суглоба, ультразвукова терапія). Це підтверджується записом лікаря-ортопеда в амбулаторній карті ОСОБА_4 від 29 травня 2024 року та направленнями на проходження фізіопроцедур від 29 травня 2024 року. У березні 2024 року сімейним лікарем КНП «Міська поліклініка №9» ХМР Максиму було призначено прийом полівітамінного комплексу «А-Z + Lutein» протягом 2-х місяців. На придбання цього вітамінного комплексу мною було витрачено 543 грн. 00 коп. Це підтверджується висновком огляду сімейним лікарем ОСОБА_4 від 06 березня 2024 року та чеком № 179752 аптеки №24 ТОВ «Перша фармація Харкова» від 15березня 2024 року. ОСОБА_7 страждає на хронічну алергію. Для мінімізації алергічних реакцій для ОСОБА_7 позивачем було придбано антиалергійну подушку «Еліза» з анти-стрес ефектом фірми Billerbeck вартістю 576 грн. 00 коп. Це підтверджується рахунком інтернет-магазину «lOlmatras» від 17 серпня 2023 року та платіжною інструкцією про оплату мною товару від 17 серпня 2023 року. Відповідно до лікарських рекомендацій стосовно занять лікувальною фізкультурою, ОСОБА_7 відвідував індивідуальні заняття у спортивному клубі «Торсіон», Заняття проводилися кваліфікованим тренером за індивідуальною програмою, яка спрямована на укріплення м`язів спини та ніг і формування м`язового корсету. Вартість одного заняття складає 200 грн. Протягом березня-травня ОСОБА_7 відвідав 26 занять, Таким чином, за цей період на оплату індивідуальних занять Максима лікувальною фізкультурою позивачем було витрачено 5 200 грн. 00 коп. Крім того позивач зазначив, що ОСОБА_7 має здібності до іноземних мов, тому додатково до шкільної програми займається з репетитором англійською мовою вдома. За період з 01 вересня 2023 року по 31 травня 2024 року ОСОБА_7 пройшов 68 занять, Кожне заняття триває 60 хвилин, вартість одного заняття складає 100 грн. Таким чином, за зазначений період на оплату індивідуальних занять ОСОБА_7 з англійської мови позивачем було витрачено 6800 грн. 00 коп. Також позивачем були понесені додаткові витрати на оплату мобільного зв`язку для дітей. Необхідність оплати мобільного зв`язку обумовлена забезпеченням можливості дітям спілкуватися з їх матір`ю, відповідачем, а найголовніше можливістю позивача постійно бути з дітьми на зв`язку під час повітряних тривог та координації їхніх дій при цьому. Також це було необхідно для забезпечення безперервного доступу до мережі Інтернет для шкільного навчання, оскільки протягом 2023-2024 навчального року через систематичні обстріли збройних сил рф відбувалися суттєві перебої у подачі електроенергії, як наслідок її регулярної відсутності по декілька днів та подачі електроенергії за графіками, що виключало доступ до дротового Інтернет через користування послугами провайдера ТОВ «Воля» у квартирі. Тому позивач мав щомісячно оплачувати для обох дітей тарифи з достатньої кількістю трафіку для онлайн-навчання у школі. Згалом позивачем було понесено додаткові витрати на дітей у ромзірі 97762 грн.74 коп. Половина яких складає 48881 грн. 37 коп, які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Такі висновки міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

За нормами ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття.

Колегія суддів вважає, що відповідачка, як мати дітей, зобов`язана брати участь у додаткових витратах на дитину.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем ОСОБА_1 витрачено додаткові витрати на дітей у розмірі 97762 грн. 74 коп., з них: витрати на доньку ОСОБА_3 : два підкорсетні комплекти (400 грн.), заняття в оздоровчому центрі (45000 грн.), сеанси коригуючого масажу (6000 грн.) та заняття в басейні (10320 грн), комплексний препарат «Інос» 1437 грн. 40 коп., таблетки «Пемово плюс» (2461 грн. 20коп.), розчин для перорального застосування «Профлекс» 4124 грн. 70 коп. препарати та гігієнічни засоби для проведення фізіотерапії 359 грн. 40 коп., комплекс «Оттікс форте» (833 грн. 80 коп.) краплі для очей «Ірифрин» (229 грн. 90 коп.), полівітамінний комплекс «Вітрум плюс» (540 грн.20 коп.), заняття з англійської мови з 01.09.2023 по 31.05.2024 (6800 грн.) , разом 78507 грн. 10 коп.)

Додаткові витрати на ОСОБА_4 : «Магнікум Антистрес» (230 грн. 65 коп.), «Гінко Білоба» (250 грн. 85 коп.), Сілента сироп (685 грн. 14 коп.), ортопедичні устілки для взуття (905 грн.), лабораторні дослідження (1615 грн.), полівітамінний комплекс «A-Z Lutein», антиалергічна подушка «Еліза» з анти-стрес ефектом фірми Billerbeck ( 576 грн. 00 коп.), заняття лікувальною фізкультури (5200 грн.), заняття англійською за період з 01.09.2023 по 31.05.2024 (6800 грн.), разом 16 805 грн. 64 коп. Також позивачем було витрачено кошти на оплату послуг мобільного зв`язку в сумі 2450 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведені та підтвердженні належними доказами позовні вимоги та підлягає стягненню з відповідачки половина вартості витрачених позивачем коштів на придбання ліків за рекомендаціями лікарів на лікування дітей (718,95, + 1230,10 грн.+ 2062,35 грн.+179,95 грн., +416,90 грн.+ 114,95 грн. +270,10 грн.+ 248,31 грн.+115,32 грн., 125,42 грн., + 342,57 грн.+452,50 коп., +807,50 грн.+271,50 грн., +288 грн.), підкорсетних комплектів (400 грн.), та документально підтверджених витрат на оздоровчі процедури (22500грн.+ 3000 грн.+2600 грн.), в загальному розмірі 35696 грн. 11 коп.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь позивача половини вартості сплаченої позивачем за заняття з лікувальної фізкультури ОСОБА_4 , оскільки ця сума у розмірі 5200 грн. не підтверджена належними доказами, тому у задоволенні позову в частині стягнення половини вартості тобто 2600 грн. за заняття з лікувальної фізкультури ОСОБА_4 слід відмовити.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні та стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума у розмірі 33 096, 11 грн.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції помилково зарахував як ліки дієтичні добавки, які є частиною харчування, що покривається щомісячними аліментами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені препарати були рекомендовані лікарями, тому відносяться до додаткових витрат.

Доводи відповідачки про те, що вона самостійно бере участь у додаткових витратах на утримання дітей, перевела ОСОБА_3 гроші на додаткові заняття, купує одяг, а ОСОБА_4 купила мобільний телефон колегією суддів не приймаються.

Придбання одягу, мобільного телефону та подарунків з власної ініціативи не звільняє від обов`язку відшкодування додаткових витрат на дитину, що понесені іншим із батьків, у зв`язку із особливим станом дітей.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при здійсненні розрахунків були допущені помилки та безпідставно стягнуто з відповідачки 400 грн. замість 200 грн за підкорсетний комплект, оскільки арифметичні помилки не вплинули на правильність визначення загальної суми стягнутих витрат.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Наталії Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітейзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33093,11 грн .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина