Справа № 369/4466/25
Провадження №2/369/6385/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Скрипник О.Г., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Білогородської сільської ради про визнання права власності.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.03.2025 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України та заявнику було роз`яснено право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки.

17.06.2025 року до суду надійшла заява за вх. №30345 про усунення недоліків, якою позивачка частково усунула зазначені в ухвалі недоліки та які прийняті судом.

Зокрема, до заяви подано додано квитанцію про сплату судового збору та висновок про вартість майна.

В той же час позивачем не усунуто повністю вимоги, які були зазначені в ухвалі від 21.03.2025 року, а саме: позивачем не зазначено доказів, які б підтверджували, що житловий будинок, право власності на який він просить визнати, перебуває у його безперервному володінні, не зазначив ціну позову, не додано документів про сплату судового збору, а також доказів її матеріального стану.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не усунула в повній мірі недоліки позовної заяви, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Згідно 258 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: ухвали; рішення; постанови, судові накази.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, з огляду на те, що судове рішення про залишення заяви без руху, не було виконано стороною заявника в повному обсязі, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків заявник має право повторно звернутися до суду із вказаною заявою, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.185,353,354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради про визнання права власності - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Оксана СКРИПНИК