Справа № 490/1496/25
н/п 2/490/2057/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Горбань М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Універсальна товарна біржа «Фенікс», Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна біржа про визнання договорів купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_4 , який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Універсальна товарна біржа «Фенікс», Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна біржа, в якій представник просить ухвалити рішення, яким:

визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №833 від 26.03.2002 року оформлений на Універсальній товарній біржі «Фенікс» дійсним;

визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №3506-Л від 21.05.2002 року оформлений на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.03.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання сторони у справі не з`явилися з невідомих суду причин. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності зазначаючи при цьому, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Враховуючи думку представника позивача, який просить розглядати справу за його відсутності суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на Універсальній товарній біржі «Фенікс» 26.03.2002 року року укладено договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно із пунктом 5 цього договору, продаж вчинено за 1 700,00 гривень, які продавці одержали до підписання цього договору.

Також у договорі зазначено, що договір підлягає реєстрації в Миколаївському бюро технічної інвентаризації.

Даний договір відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований Універсальною товарною біржею «Фенікс»в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №833.

11.04.2002 року ММ БТІ вчинено реєстраційний напис на Договорі №833 від 26.03.2002 року, де вказано, що зазначена у цьому документі квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано в ММ БТІ на праві приватної власності за громадянами: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та записано в реєстрову книгу №105 за реєстровим №18094.

Також судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі 21.05.2002 року укладено договір №3506-Л купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із пунктом 5 цього договору, продаж вчинено за 1 700,00 гривень, які продавець одержали до підписання цього договору.

Також у договорі зазначено, що договір підлягає реєстрації в Миколаївському бюро технічної інвентаризації.

Даний договір відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований Миколаївською Універсальною Товарно-сировинною біржею за №3506-Л від 21.05.2002 року, право власності на яку зареєстровано ММ БТІ за №18094 від 03.06.2002 року.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.

Згідно зі статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року зазначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У даному випадку біржова угода укладена у 1996 року, тому спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу УРСР.

Згідно зі статтею 153 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року, далі Цивільний кодекс УРСР) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Частина перша статті 47 Цивільного кодексу УРСР вказує на те, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (частина друга статті 47 Цивільного кодексу УРСР).

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано на те, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 26.03.2002 року № 833 слідує, що ця угода укладена на Універсальній Товарній біржі «Фенікс» відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про товарну біржу».

З договору купівлі-продажу від 21.05.2002 року № 3506-Л вбачається, що ця угода укладена на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про товарну біржу».

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ (в редакції станом на 16 лютого 1993 року), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За своїм змістом договір № 833 від 26.03.2002 року, укладений на Універсальній Товарній біржі «Фенікс» між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та договір № 3506-Л від 21.05.2002 року, укладений на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідають вимогам переліченим у статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ.

Зважаючи на приписи частини четвертої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» означена біржова угода не підлягала нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог статті 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) ця біржова угода підлягала реєстрації у відповідному Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомості.

Зазначена вимога чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства позивачем була виконана та проведена реєстрація отриманого у власність квартира АДРЕСА_3 у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить реєстраційне посвідчення від за реєстровим № 18094.

Зі змісту договору від 26.03.20026 року № 833 слідує, що його сторонами дотримано вимог статті 224 Цивільного кодексу УРС (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) та досягнуто істотних умов, визначених для договору купівлі-продажу, а саме продавець передав майно у власність покупцеві, а покупець прийняв майно і сплатив за нього1 700,00 гривень.

З договору від 21.05.2002 року №3506-Л також слідує, що його сторонами дотримано вимог статті 224 Цивільного кодексу УРС (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) та досягнуто істотних умов, визначених для договору купівлі-продажу, а саме продавець передав майно у власність покупцеві, а покупець прийняв майно і сплатив за нього 1 700,00 гривень.

Відповідно до відомостей наданих КП ММБТІ від 04.02.2025 року, станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 1/1 договір купівлі-продажу №833 від 26.03.2002 року укладений на Універсальній товарній біржі «Фенікс», зареєстровано в КП ММБТІ 11.04.2002 року за № 18094. Договір-купівлі № 3506-Л продажу від 21.05.2002 року укладений на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі, зареєстровано в КП ММБТІ 11.04.2002 року за № 18094. Згідно рішення третейського суду від 22.05.2002 року справа №16-3506-Л, зареєстровано в КП ММБТІ 03.06.2002 року за № 18094.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення.

Біржові угоди договорів купівлі-продажу нерухомого майна: № 833 від 26.03.2002 року укладений на Універсальній товарній біржі «Фенікс»між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та № 3506-Л продажу від 21.05.2002 року укладений на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що зареєстровані КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 18094 слід визнати дійсними.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Договір купівлі-продажу № 833 від 26.03.2002 року, укладений на Універсальній Товарній біржі «Фенікс» між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та він імені ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що зареєстрований КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.04.2002 року за № 18094 визнати дійсним.

Договір купівлі-продажу № 3506-Л від 21.05.2002 року, укладений на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що зареєстрований КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03.06.2002 року за № 18094 визнати дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Шолох