Справа № 606/599/25 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чорняк М.П. звернувся до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не може отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на дане спадкове майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позові вказав про те, що справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та проти позовних вимог не заперечив.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копії по господарської книги особовий рахунок № НОМЕР_1 в колгоспному дворі, що за адресою в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року проживали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова двору, члени двору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - чоловік.

Відповідно до довідки від 09.04.2025 року, виданої Сущинським старостинським округом Теребовлянської міської ради, про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року в ньому проживали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова двору, члени двору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - чоловік.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, АДРЕСА_1 були ОСОБА_2 - голова двору, члени двору: ОСОБА_3 - чоловік.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.05.1999 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Дружина померлого ОСОБА_2 згідно статті 549 ЦК УРСР прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 успадкувала 1/2 частку в майні колгоспного двору.

04.05.1999 року ОСОБА_2 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та все належне їй майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області 03.08.2009 року, актовий запис № 10.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори від 04.04.2025 року за № 189 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 437 від 31.10.2019 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , за якою право власності не зареєстроване.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук