Житомирський апеляційний суд
Справа №293/16/25 Головуючий у 1-й інст. Проценко Л. Й.
Категорія 16 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №293/16/25 за позовом заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку, за заявою Житомирської окружної прокуратури про забезпечення позову, за апеляційною скаргою Житомирської окружної прокуратури на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Проценко Л.Й. в селищі Черняхів,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року Житомирська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила:

- розірвати договори оренди від 11.03.2016, укладені між Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067 у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду, в тому числі, шляхом демонтажу (знесення) нежитлових приміщень та споруд, що розміщенні на земельних ділянках.

12 травня 2025 року Житомирська окружна прокуратура подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Зороківської сільської ради від 09.02.2016 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення з передачею в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 5,7522 га для сінокосіння та випасання худоби, кадастровий номер :15:000:0051, що розташована в межах с. Вишпіль Черняхівського району Житомирської області. Пунктом 2 рішення дану земельну ділянку передано в оренду ОСОБА_1 для сінокосіння та випасання худоби терміном на 25 років поза процедурою земельних торгів на підставі ч.2 ст.134 ЗК України. Підставою для передачі в оренду земельної ділянки без конкурсу була саме її передача громадянину для сінокосіння і випасання худоби, що передбачено ч.2 ст.134 ЗК України і відповідає її цільовим призначенням. Зазначає, що 11.03.2016 між Зороківською сільською радою Черняхівського району та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки комунальної власності площею 5,7522 га з кадастровим номером :15:000:0051 для сінокосіння і випасання худоби, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Черняхівський район, с. Вишпіль.

Вказує, що рішенням Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 25.11.2020 №742 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :15:000:0051 (площею 5,7522 га) на 2 земельні ділянки з кадастровими номерами :15:000:0066 (площею 3,7522 га) та :15:000:0067 (площею 2,0000 га). Цим же рішенням внесено зміни в договір оренди земельної ділянки від 11.03.2016 в частині визначення об`єкту оренди - земельні ділянки з кадастровими номерами :15:000:0066 (площею 3,7522 га) та :15:000:0067 (площею 2,0000 га) для сінокосіння та випасання худоби. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі листа Оліївської сільської ради та рішення Вільської сільської ради здійснено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав, як об`єктів речових прав, земельних ділянок з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067 та права комунальної власності на них Оліївської сільської ради (у зв`язку із входженням спірних земель до території Оліївської ОТГ).

Зазначає, що відповідно до п. 1 та п 2 договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку площею 5,7522 на для сінокосіння та випасання худоби. В п.3 договору передбачено, що на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. У пункті 28 договору зазначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно договору. Проте, відповідач використовує надані земельні ділянки не за цільовим призначенням, а саме: на спірних землях після передачі їх в оренду споруджено: будівлю охорони; туалет та майданчик для збору сміття, три альтанки, господарське приміщення, каналізаційні колодязі, проїзди з щебеново-піщаним покриттям та встановленими бордюрами, басейни, вкладені бруківкою та вимощенні проходи і проїзди. Вважає, що оскільки відповідач використовує орендовані землі не за цільовим призначенням, тобто замість їх використання для сінокосіння та випасання худоби (що було умовою, для надання земельної ділянки у користування поза процедурою земельних торгів, що передбачено ч.2 ст.134 ЗК України), то це є безумовною підставою для дострокового розірвання договору за рішенням суду з поверненням земельних ділянок у розпорядження орендодавця - Оліївської сільської ради у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду, в тому числі, шляхом демонтажу (знесення) нежитлових приміщень та споруд.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2025 року в задоволенні заяви Житомирської окружної прокуратури про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Житомирська окружна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову, стягнути на користь Житомирської обласної прокуратури судовий збір.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що зазначені землі всупереч умов договору та вимог законодавства використовуються відповідачем не за цільовим призначенням. Відповідно до наданих разом з позовом доказів, на спірних землях після передачі їх в оренду споруджено: будівлю охорони; туалет та майданчик для збору сміття, три альтанки, господарське приміщення, каналізаційні колодязі, проїзди з щебенево-піщаним покриттям та встановленими бордюрами, басейни, вкладені бруківкою та вимощенні проходи і проїзди. В ході проведених оглядів та обстеження не зафіксовано використання земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби. Звертає увагу на те, що відповідно до інформації Житомирської філії ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» будь-яка інформація про наявність в ОСОБА_1 тварин відсутня. Відтак, встановлено, що землекористувачем порушені норми земельного та містобудівного законодавства, а саме використання не за цільовим призначенням орендованої земельної ділянки та самовільне будівництво.

Зазначає, що до суду було надано копію заяви ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради від 30.04.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення спірних земель на землі, що призначенні для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Підставою для такої зміни у заяві зазначено необхідність приведення цільового призначення земельної ділянки до функціонального призначення території, що визначено детальним планом території. Вважає, що наразі не лише відсутні визначені законом підстави для зміни цільового призначення спірних земель (оскільки положення детального плану території не є підставою для визначення цільового призначення земельної ділянки), але наявна і пряма заборона на вчинення таких дій, оскільки спірні землі наданні в оренду поза конкурсом лише для сінокосіння та випасання худоби. Вказує, що зміна цільового призначення спірних земель зумовить необхідність вжиття прокурором додаткових заходів до захисту інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом пред`явлення нових позовних вимог до скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації зміни цільового призначення земельних ділянок, що не є можливим на усіх стадіях судового розгляду даної справи. Зазначене зумовить необхідність пред`явлення нових позовів прокурором, що ускладнить або унеможливить захист інтересів держави у спірних правовідносинах у межах даної справи. Стверджує, що заява про забезпечення позову подана не для забезпечення можливості виконання судового рішення у разі задоволення позову прокурора, а для забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких було пред`явлено даний позов, що відповідає підставам для забезпечення позову визначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про те, що дії відповідача стосовно вищевказаних земельних ділянок можуть в подальшому утруднити або ж повністю зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову, що зумовить виникнення нового спору щодо земельних ділянок.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є: розірвання договору оренди від 11.03.2016, укладеного між Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 , зобов`язаня останнього повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067 у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду, в тому числі, шляхом демонтажу (знесення) нежитлових приміщень та споруд, що розміщенні на земельних ділянках.

Таким чином, у сторін виник спір щодо, земельних ділянок з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067, які розташовані на території Оліївської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, цільове призначення - для сінокосіння та випасання худоби.

На підставі частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі №308/3824/16-ц.

Встановлено, що рішенням Зороківської сільської ради від 09.02.2016 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення з передачею в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 5,7522 га для сінокосіння та випасання худоби, кадастровий номер :15:000:0051, що розташована в межах с. Вишпіль Черняхівського району Житомирської області.

Пунктом 2 рішення дану земельну ділянку передано в оренду ОСОБА_1 для сінокосіння та випасання худоби терміном на 25 років поза процедурою земельних торгів на підставі ч.2 ст.134 ЗК України.

Підставою для передачі в оренду земельної ділянки без конкурсу була саме її передача громадянину для сінокосіння і випасання худоби, що передбачено ч.2 ст.134 ЗК України і відповідає її цільовим призначенням.

11.03.2016 між Зороківською сільською радою Черняхівського району та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки комунальної власності площею 5,7522 га з кадастровим номером :15:000:0051 для сінокосіння і випасання худоби, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Черняхівський район, с. Вишпіль.

У подальшому, рішенням Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 25.11.2020 №742 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :15:000:0051 (площею 5,7522 га) на 2 земельні ділянки з кадастровими номерами :15:000:0066 (площею 3,7522 га) та :15:000:0067 (площею 2,0000 га).

Цим же рішенням внесено зміни в договір оренди земельної ділянки від 11.03.2016 в частині визначення об`єкту оренди - земельні ділянки з кадастровими номерами :15:000:0066 (площею 3,7522 га) та :15:000:0067 (площею 2,0000 га) для сінокосіння та випасання худоби.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі листа Оліївської сільської ради та рішення Вільської сільської ради здійснено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав, як об`єктів речових прав, земельних ділянок з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067 та права комунальної власності на них Оліївської сільської ради (у зв`язку із входженням спірних земель до території Оліївської ОТГ).

Ставлячи перед судом питання про забезпечення позову, прокурор вказує, що зміна цільового призначення спірних земель зумовить необхідність вжиття прокурором додаткових заходів до захисту інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом пред`явлення нових позовних вимог про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації зміни цільового призначення земельних ділянок, що не є можливим на усіх стадіях судового розгляду даної справи.

Необхідність попередження протиправної зміни цільового призначення земельних ділянок є вкрай необхідною для забезпечення позову прокурора та уникнення ризиків неможливості захисту порушених інтересів держави, що було обґрунтовано вище, є реальними та цілком можливими.

На думку прокурора такий захід забезпечення позову, як заборона органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067 в межах даної цивільної справи, забезпечить реальний захист інтересів держави.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що в ході судового засідання прокурор подав до суду копію заяви ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради від 30.04.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення спірних земель на землі, що призначенні для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Підставою для такої зміни у заяві зазначено необхідність приведення цільового призначення земельної ділянки до функціонального призначення території, що визначено Детальним планом території.

Згідно ч. 3 ст. 20 ЗК України категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.

Частиною 2 ст. 20 ЗК України визначено, що зміна землекористувачем цільового призначення земельної ділянки державної, комунальної власності, наданої йому в користування (крім постійного користування) без проведення земельних торгів для провадження певної діяльності, не повинна призводити до провадження ним на такій земельній ділянці іншої діяльності (крім випадків розташування на земельній ділянці будівель, споруд, що перебувають у власності землекористувача).

Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, що також передбачено і ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр ( ч. 4 ст. 20 ЗК України).

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, вбачається, що заявлений прокурором вид заходу забезпечення позову у вигляді заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067 є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, оскільки є достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору.

Відтак, колегія суддів вважає, що Житомирська окружна прокуратура спростувала наведені висновки суду першої інстанції та довела неправильність застосування ним норм матеріального права та порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування ухваленого ним судового рішення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Житомирської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви Житомирської окружної прокуратури про забезпечення позову.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :15:000:0066 та :15:000:0067.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 26 червня 2025 року.

Головуючий

Судді