Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/357/25
Єдиний унікальний №733/1085/25
Рішення

Іменем України

(заочне)

27 червня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ічня в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача у травні 2025 року через електронний суд звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №Z75.24194.005307283 від 27.05.2019 року у розмірі 15288,99 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 27.05.2019 ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» був укладений договір кредиту та страхування №Z75.24194.005307283, що є змішаним договором та поєднує в особі договір кредиту та договір страхування. Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення кредиту лише частково, сплатив лише 3175 грн. Строк надання кредитного договору сплив 27.05.2021. Станом на 27.05.2021 виникла заборгованість, яка складається з 10710,58 грн. за основним боргом та 3327,43 грн. заборгованість по відсоткам. Позивач набув право вимоги до відповідача в результаті укладених договорів факторингу.

Ухвалою суду від 30.05.2025 року відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася , про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст.223 та ст. ст.280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального

технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

27.05.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя»» був укладений договір кредиту та страхування №Z75.24194.005307283, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 12000,00 грн, строком на 247 місяці по 27.05.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом за змінюваною процентною ставкою в розмірі 9,99% річних, внесенням щомісячних платежів на погашення кредиту.

Своїм підписом у договорі ОСОБА_1 підтвердила, що погоджується з тим, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умовим; ознайомлена з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тарифами, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», які розміщені на офіційному веб-сайті банку.

Цього ж дня між банком і ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком до кредитного договору №Z75.24194.005307283 від 27.05.2019.

Із розрахунку заборгованості встановлено, що борг відповідача за Кредитним договором №Z75.24194.005307283 від 27.05.2019 становить 14038,01, яка складається з: 10710,58 грн. - заборгованість за основним боргом; 3327,43 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Вказана заборгованість відповідачем не заперечувалась та у встановленому законом порядку не спростовано.

16.11.2023 між AT «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 5.4 договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно Законодавством мають на це право.

Згідно друкованого реєстру боржників №1 від 16.11.2023, право вимоги до відповідача було відступлено ТОВ «Сонаті».

16.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №16/11-23. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо Заборгованості Боржників за Первинними Договорами. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед

інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.24194.005307283 від 27.05.2019.

Згідно з ч. 1ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610,612 ЦК України- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

У відповідності до ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем на погашена. Доказів оплати заборгованості відповідач не надала, контррозрахунок також не надано. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 14038,01 грн за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Подібні висновки сформульовані також, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 справі № 902/417/18.

За вказаних обставин, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення грошового зобов`язання.

На підставі вищевказаного, у зв`язку із тим, що на час звернення до суду з позовом відповідачем грошове зобов`язання не виконане, а заборгованість за тілом кредиту не погашена, позивачем нарахована інфляційні втрати у сумі 937,14 грн. та 3% річних у сумі 313,84 грн. станом на 16.11.2023 року..

З вказаним розрахунком та періодом його обрахування суд погоджується з наступних підстав.

Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати грошових коштів у розмірі 937,14 грн. та 313,84 грн, визнає його обґрунтованим.

Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за межами строку дії кредитного договору ґрунтуються на ч. 2 ст. 625 ЦК України та підлягають задоволенню, оскільки відповідач дійсно протягом тривалого часу не сплачував заборгованість за кредитним договором ні первісному кредитору, ні його правонаступникам. Розрахунок індексу інфляції відповідає показникам інфляції в Україні, наявним у відкритих джерелах протягом зазначеного позивачем періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду контр розрахунку суми заборгованості, а відтак суд приходить до висновку, що нарахована позивачем сума боргу та наданий розрахунок заборгованості є належним доказом.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ "Ідея Банк" правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_1 угоди про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору, а також нарахований позивачем

відповідно укладеного договору борг у сумі 15 288,99 грн, який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

Будь-яких доказів щодо неотримання ОСОБА_1 коштів від позивача, не проведення ним операцій по спірному картковому рахунку, а також доказів щодо спростування даної заборгованості - матеріали справи не містять.

Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Також, чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

В даному випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу підтверджуються наступними доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024; актом приймання - передачі послуг з правничої допомоги №5 від 05.05.2024.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Щодо вимоги позивача стягнути судові витрати на оплату послуг поштового зв`язку суд зазначає таке.

Відповідно до статті 133ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представником позивача у позовній заяві не обґрунтовано, до якого виду судових витрат належать витрати на оплату послуг поштового зв`язку, не зазначено, яку суму просить стягнути позивач в рахунок зазначених витрат та відповідно до якого документу, оскільки копію квитанції про сплату поштових послуг до матеріалів справи не долучено.

Ураховуючи вищевикладене у стягненні витрат на оплату послуг поштового зв`язку необхідно відмовити.

Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273, 280-284, 289, 354,355 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № С15.198.73636 від 31.05.2017в розмірі 15 288(п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім ) грн. 99 коп., судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. та 2500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 20 211 (двадцять тисяч двісті одинадцять) 39 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено у встановленому законом порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (місце знаходження: 49005, м. Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.21, 5-й поверх, приміщення 68, 69,).

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення виготовлено 27 червня 2025 року.

Суддя А. В. Вовченко