справа № 754/5568/25
головуючий у суді І інстанції Саламон О.Б.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Пархоменка П.І., Гудими Д.А., Краснощокова Є.В. про зобов`язання суддів змінити постановлені ухвали від 07 березня 2025 року щодо накладення штрафів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом до відповідачів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Пархоменка П.І., Гудими Д.А., Краснощокова Є.В. та просив:

- зобов`язати суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Пархоменка П.І., Гудими Д.А., Краснощокова Є.В. змінити дві постановлені ухвали від 7 березня 2025 року та постановити дві ухвали, якими скасувати накладені на позивача процесуальні заходи у виді штрафів у зв`язку з нервово-хронічним захворюванням позивача;

- зобов`язати Голову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду провести розслідування на предмет виявлення винних у зв`язку з ненадходженням клопотання позивача від 16 березня 2025 року до суддів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Пархоменка П.І., Гудими Д.А., Краснощокова Є.В. про зобов`язання суддів змінити постановлені ухвали від 7 березня 2025 року щодо накладення штрафів, передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, ухвала суду є незаконною, необґрунтованою з огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду.

Посилається на положення ч. 4 ст. 28 ЦПК України, та вказує, що обґрунтовано звернувся з позовом саме до Деснянського районного суду міста Києва за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Відповідачами до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції). Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що у позові не йдеться про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Також суд вказав на те, що позивачем заявлено вимоги зобов`язального характеру до суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Пархоменка П.І. , Гудими Д.А., Краснощокова Є.В., відповідно позивач територіально зазначає адресу місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітряних Сил України, 28 яка територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що звертаючись з позовом саме до Деснянського районного суду міста Києва, він виходив із зареєстрованої у встановленому законом порядку власної адреси реєстрації, а саме АДРЕСА_1 .

Місце реєстрації та проживання позивача за вказаною вище адресою також підтверджується інформацією відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА (а.с.34).

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦІК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

За загальним правилом, відповідно до ч.1, ч.2 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України визначає правила альтернативної підсудності за вибором позивача. Зокрема ч.4 вказаної статті передбачає, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитись із тим, що відповідна справа має розглядатись відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦІК України за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, оскільки предметом спору є зобов`язання суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Пархоменка П.І., Гудими Д.А., Краснощокова Є.В. змінити постановлені ухвали від 07 березня 2025 року щодо накладення штрафів, а не стягнення моральної шкоди, що дає право позивачу самостійно обирати суд.

В той же час колегія суддів не може також погодитись із висновком суду першої інстанції про підсудність справи Солом`янському районному суду м. Києва, оскільки визначаючи саме цей суд, суд першої інстанції виходив із того, що фізичні особи - судді, які зазначені відповідачем у даній справі, працюють у Верховному Суді, який розташований за адресою: м. Київ, просп. Повітряних Сил України, 28 та яка територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва. Проте, Верховний Суд не заявлений стороною позивача у якості відповідача, та сторона позивача не посилалась на підстави для застосування ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що окрім вирішення питання територіальної підсудності, необхідним є також визначення питання щодо наявності підстав для розгляду цього спору у судах загальної юрисдикції.

Так, у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2024 року у справі №953/19814/21 зроблено висновок про те, що оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Враховуючи викладене, ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи за позовом ОСОБА_1 до суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Пархоменка П.І., Гудими Д.А., Краснощокова Є.В. про зобов`язання суддів змінити постановлені ухвали від 07 березня 2025 року щодо накладення штрафів до суду першої інстанції, а саме для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі та визначення підсудності.

Зокрема суду необхідно визначитись із предметом спору, зокрема, чи підлягає розгляд цієї позовної заяви у порядку цивільного судочинства. Також суду необхідно визначити склад учасників процесу, їх місцезнаходження, зокрема відповідачів, які були заявлені позивачем, з метою дотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі керувався також положеннями вимог ст. 378 ЦПК України, згідно з якою прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Проте, відповідно до ч. 2 названої статті передбачено, що справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Відтак суд має можливість вирішити питання щодо правильного застосування правил територіальної підсудності за наявності відповідних заяв учасників справи чи шляхом обговорення цього питання з урахуванням думки усіх її учасників.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба