Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/147/25
Провадження № 2/945/740/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючої судді Лопіної О.О., за участю секретаря судового засідання Швець Л.В., представника позивача Жуволупова В.І., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

21 січня 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі - позивач) через свого представника Хуторну Ольгу Володимирівну в системі «Електронний суд» сформувало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 416 грн 02 коп., з яких: 35 187 грн 76 коп. - заборгованість за кредитом; 8 228 грн 26 коп. - заборгованість за відсотками, а також про стягнення судових витрат у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК посилався на те, що 24 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до позивача, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит.

У позовній заяві позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету - заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, що станом на 11 грудня 2024 року складає 43 416 грн 02 коп.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

05 лютого 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача посилається на те, що зі змісту позовної заяви та наданого розрахунку неможливо встановити коли виникла заборгованість у відповідача перед позивачем та на яку суму. Крім того з додатків до позовної заяви наданої позивачем неможливо встановити дату отримання кредиту, дату закінчення кредитного договору, дату пролонгації, дату виникнення заборгованості. За вказаних обставин не доведено існування заборгованості відповідача за кредитним договором.

Крім того, представник відповідача посилається на порушення строків позовної давності, вважає, що він сплив, так як кредитний договір було укладено сторонами 24.11.2010, за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право пред`являти вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржником надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Тому на думку представника відповідача строк позовної давності сплив.

18 лютого 2025 року представником позивача Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК в системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив, відповідно до яких, 24.11.2010 відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 38 000 грн 00 коп., що підтверджується Випискою по рахунку. Тобто після отримання відповідачем банківської картки і вчинення певних дій щодо її активізації сторонами було укладено Кредитний договір та досягнуто усіх істотних умов договору. Згідно з виписки з карткового рахунку наданої суду, вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та, що відповідач користувався грошима, оскільки всі здійснені операції є неможливі без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитом. Зазначені документи є належними та допустимими доказами, бо відповідачем розрахунок заборгованості не спростовано, контр розрахунок не наданий.

Зазначив, що вразі закінчення строку дії, карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії). Відповідач неодноразово звертався в Банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.Оскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору, в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України.

Даний кредитний договір має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Тому кредитний договір є чинним.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2025 року витребувано у Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» докази укладення з ОСОБА_2 кредитного договору від 24.11.2010, докази видачі кредитних карток, строк їх дії, встановлений ліміт, докази актуальної заборгованості за кредитом по кожному періоду дії карток.

Крім того, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2025 року витребувано у Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» докази укладення з ОСОБА_2 кредитного договору від 24.11.2010, докази актуальної заборгованості за кредитом по кожному періоду дії карток. Явку представника позивача визнано обов`язковою.

Судове засідання, призначене на 06.05.2025 відкладено за заявою представника позивача, а 22.05.2025 у зв`язку з неявкою представника позивача, явку якого визнано обов`язковою.

У судових засідання, які відбулись 03.06.2025 та 25.06.2025 представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, враховуючи їх недоведеність, а також посилався на застосування строків позовної давності.

Крім того зазначив, що умови договору є нечіткими та незрозумілими, до 2021 року взагалі не була визначена процентна ставка, проценти, які нараховувались включені до тіла заборгованості, на яке знову нараховувались проценти, що порушує права споживача.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з матеріалів справи, 24 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг у ПриватБанку, у зв`язку з чим підписала Анкету - заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (т. 1, а. с. 75).

З Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених 06.03.2010, долученого до позовної заяви вбачається, що такі відповідач не підписувала (т.1, а.с. 90-114).

Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідач ознайомилась з Правилами надання послуг по карті Універсальна та Універсальна Gold лише 04.03.2021, про що наявний її особистий підпис у Заяві (т. 1, а.с. 76-89).

Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, старт карткового рахунку від 17.01.2012.

14.08.2014 відбулась зміна кредитного ліміту, а саме 4 200 грн. Надалі розмір кредитного ліміту змінювався (т. 1, а.с. 213).

Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором відповідачеві було надано 5 кредитних карток, термін дії останньої до вересня 2024 року (т.1, а.с. 200).

У виписці АТ КБ «Приватбанк» за договором станом на 17.12.2024 відображено рух коштів по картковим рахункам, остання операція 01.03.2023, залишок після операції становив «-43 416, 02 грн» (т.1 а.с. 51-74).

За розрахунком банку заборгованість станом на 11.12.2024 за тілом кредиту становить 35 187, 76 грн, за простроченими відсотками 8 228,26 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює банк (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 43 416,02 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 35 187,76 грн, за простроченими відсотками 8 228,26 грн.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви від 24.11.2010, яка підписана ОСОБА_2 ; розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.11.2010 року станом на 11.12.2024, копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», затвердженого 06.03.2010, копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.03.2021; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; копію довідки про видані картки; виписку за договором.

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що ОСОБА_2 відкрито рахунок та видані наступні картки: № НОМЕР_1 , термін дії 10/15, карта Універсальна; № НОМЕР_2 , термін дії 09/16, карта Універсальна; № НОМЕР_3 , термін дії 03/18, карта Універсальна Gold; № НОМЕР_4 , термін дії 03/21, карта Універсальна Gold; № НОМЕР_5 , термін дії 09/24, карта Універсальна Gold.

При цьому, Витяг з «Умов та правил надання банківських послугу» повний текст якого розміщено на сайті www.privatbank.ua/terms не підписаний ОСОБА_2 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання боржником кредитних коштів містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.

У анкеті-заяві від 24.11.2010, яка підписана ОСОБА_2 відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитом, а саме: їх розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів.

Суд зазначає, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві погодженої домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяги з Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем не доведено, що ним та відповідачем обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2021 року ОСОБА_2 підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, які містять інформацію про тарифи надання послуг по карті Універсальна та Універсальна Gold в залежності від встановленого кредитного ліміту (паспорт споживчого кредиту).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.

Як Інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (паспорт споживчого кредиту), так і заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписані відповідачкою через одинадцять років після підписання анкети-заяви і не містять посилань на Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 24.11.2010 року.

Суд звертає увагу, що в Інформації (паспорті споживчого кредиту) міститься зауваження, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування.

Ураховуючи викладені обставини суд вважає, що паспорт споживчого кредиту та Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не можуть бути визнані належними і достатніми доказами на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування за анкетою-заявою від 24.11.2010 щодо сплати відсотків за користування кредитом.

Суд констатує, що не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8 228,26 грн не підлягають задоволенню, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», Паспорт споживчого кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 24.11.2010.

Такі висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст.1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням цього та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, наразі, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Разом з тим, суд встановив та учасниками не заперечувалось, що ОСОБА_2 активно користувалась кредитними коштами та погашала заборгованість.

З виписки за договором встановлено, що за період з 17.01.2012 по 17.12.2024 сума витрат за вказаний період склала 369 274,92 грн, зарахувань відповідачем здійснено на 325 858,90 грн. Проте, судом підраховано, що Банком були списані кошти на погашення процентів за користування кредитом в розмірі 48 747, 44 грн, що, як встановив суд, не передбачено умовами договору.

Вирішуючи спір, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зробивши наступний розрахунок: 325 858,90 грн (поповнення відповідачем) + 48 747,44 грн (списані % за користування кредитом Банком) = 374 606,34 грн, що є більшим ніж сума витрат за вказаний період (369 274,92 грн).

Питання застосування строків позовної давності не вирішувалось у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141 ст. ст. 258, 259, ст. 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Повне найменування сторін

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК, код ЄРДПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена ЛОПІНА