Справа № 185/8704/23
Провадження № 2/185/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Ромашкіної О.О., представника відповідача адвоката Голіцина О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про поділ спільного сумісного майна подружжя

В С Т А Н О В И В

07.07.2023 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про поділ спільного сумісного майна подружжя, набуте у фактичному перебуванні у шлюбі наступним чином:

1.Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 ;

2.Визнати за нею та ОСОБА_2 , спільну сумісну власність на приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 .

3.Поділитиспільнесуміснемайноподружжянаступним чином:

-Визнати за ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ), право власності на приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши за нею право спільної сумісної власності на приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 .

-Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на її користь вартості приватного будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 147 840,00 грн.

4.Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на її користь судові витрати в сумі 16 215,20 грн. за:

-проведення звітів про незалежну оцінку вартості земельної ділянки та приватного будинку 2 200 грн.

-надання правової допомоги адвокатом в розмірі 12 000 грн.,

-судовий збір за заяву про забезпечення позову в сумі- 536,80 грн.

-судовий збір за позовну заяву -1 478,40 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 25.09.2004 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.03.2018 рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано, але фактично між сторонами не було припинено шлюбні відносини, вони продовжили проживати як подружжя до ІНФОРМАЦІЯ_2 , виховували сина, вели спільне господарство, проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 .

В період фактичних шлюбних відносин сторони набули спільне майно, а саме приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості житлового будинку та земельної ділянки, підготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 від 06.06.2023 р. складає 295680,00 грн.

Право власності на зазначений будинок було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 . Зазначає, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з 25.09.2004 по 24.01.2022, не зважаючи на рішення суду про розірвання шлюбу, мали намір виправити помилку та зареєструвати шлюб, накопичили кошти, взяли в борг родичів та придбали приватний будинок в с. Богданівка, де мали намір проживати родиною зі спільною дитиною інвалідом. 12.11.2019 відповідач прописався в купленому будинку для отримання вугілля від шахти, але фактично залишався мешкати в квартирі разом з родиною. В будинку вони поступово робили ремонт, плануючі переїзд на весні 2022 та на день народження позивача укласти шлюб.

24.01.2022 відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння здійснив сварку, зібрав речі та переїхав в будинок в с. Богданівка, повідомив, що не має наміру проживати разом, має іншу жінку і буде створювати іншу родину. Відповідач припинив стосунки з позивачем та сином, але погоджувався нотаріально оформити угоду щодо виплати вартість будинку. У зв`язку з військовим станом вони не оформили зазначену угоду, а в червні 2022 року відповідач повідомив, що не має намір виплачувати позивачу та їх сину половину вартості спільного майна.

Зазначає, що так як вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією родиною до 24.01.2022, то набуте ними майно вважає спільною сумісною власністю.

Ухвалою від 07.07.2023 в порядку забезпечення позову накладено арешт на спірне майно - приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 .

04.10.2023 від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

04.10.2023 року надійшлоклопотання представника відповідача адвоката Голіцина О.М. про призначення судової будівельно-технічної експертизина вирішення якої поставити питання:

1) яка в теперішній час вартість житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований;

2) чи підлягає даний житловий будинок поділу в натурі на 2 рівні частини.

04.10.2023 рокуухвалою суду підготовче провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

24.05.2024 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі

19.06.2024 року ухвалою призначено у цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити судовому експерту Рибкіну Віктору Петровичу (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 9, прим. 20).

24.01.2025 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі

07.05.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.

Відповідач зазначає, що позов він не визнає, просить відмовити в його задоволенні, зняти арешт з будинку. Зазначає, що фактичні шлюбні відносини були припинені між ними у вересні 2017 року, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу і рішенням суду шлюб було розірвано. Твердження позивача, що після того, як вона звернулась з позовом до суду про розірвання шлюбу їх фактичні шлюбні відносини не припинились, вони вели спільне господарство не відповідають дійсності, доказом цих обставин є рішення суду про розірвання шлюбу. Фактичні шлюбні відносини між ними припинились у грудні 2017 року і після розірвання шлюбу вони однією сім`єю не проживали, спільного господарства не вели, єдиного бюджету не мали, оскільки він після розірвання шлюбу став жити з іншою жінкою, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах, мав єдиний грошовий бюджет та вів спільне господарство. Після розірвання шлюбу 12.11.2019 він знявся з реєстрації в квартирі, яка належить позивачу та її матері. Житловий будинок в с. Богданівка був ним купленим за особисті кошти після розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Дали пояснення відповідно до обставин, викладених в позові. Представник позивача зазначила, що вони відповідними актами, довідками та спільними родинними фото доводять, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали як сім`я до 24.01.2022. Житловий будинок в с. Богданівка вони купували разом як подружжя, кошти на купівлю будинку займали у тітки позивача. Вони як сім`я проживали за двома адресами, квартира постійне місце проживання, будинок влітку. Позивач зазначила, що позов про розірвання шлюбу в 2018 році вона подала щоб налякати відповідача тому, що він вживав алкогольні напої, після рішення суду його поведінка покращилась. Вони взагалі не розходились, не проживали за різними адресами, ні під час розгляду справи про розірвання шлюбу, ні після. Весь час проживали як сім`я, мали близькі стосунки, спільний бюджет, спільне господарство, виховували сина, планували повторно укласти шлюб. Відповідач не уходив з родини та не проживав окремо взагалі до 24.01.2022.

Також представник позивача посилається на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2023 року № 185/5930/22 за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В якому, в ході судового розгляду розглядалося також питання поновлення строку позовної давності для подальшого вирішення питання поділу спільного сумісного майна (автомашини). Рішення набрало законної сили Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року. Із заяви представника позивача, у вищевказаному рішенні суду засвідчені покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтвердили обставини перебування позивача з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 25.09.2004 по 24.01.2022, не зважаючи на розірвання шлюбу, яке відбулося у 2018 році.

Зазначає, що судом, у вказаному провадженні, доведено належними та допустимими доказами (письмові акти, довідки, показання свідків), що після розірвання шлюбу 21.04.2018 року до січня 2022 року сторони продовжили проживати разом як одна сім`я, вели спільне господарство. Тому просить врахувати покази свідків у вищевказаному провадженні як доказ у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про поділ спільного сумісного майна подружжя, набуте у фактичному перебуванні у шлюбі так, як відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позов не визнає в повному обсязі, просить в позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позов відповідач не визнає, просить відмовити в його задоволенні, всі обставини викладені у письмових поясненнях. Вважає, що припинення шлюбних відносин з вересня 2017 року встановлено рішенням суду про розірвання шлюбу, тому ці обставин не підлягають доказуванню. Після розірвання шлюбу сторони спільно не проживали, надані позивачем фото не є належними доказами, так як дати на фото можливо підробити. Вважає, що факт спільного проживання сторін не підтверджуються наданими актами, так як там зазначено, що в один період вони спільно проживали за двома адресами. Відповідач після розірвання шлюбу проживав з іншою жінкою, чому відповідачем не надано відповідних доказів (акту чи інше) він зазначити не може, поважних причин ненадання доказів немає. Також повідомляє, що будинок відповідач придбав на власні кошти та не може стверджувати однозначно про те, чи є будинок неподільним.

З`ясувавши обставини справи, вислухав сторін, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2004, що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_2 від 25.09.2004.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину з інвалідністю дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_3 від 10.05.2002, посвідченням № НОМЕР_4 від 04.02.2020.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21.03.2018, яке набрало законної сили 21.04.2018, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано.

В період спільного проживання однією сімєю сторони придбали приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 .

Ринкова вартість нерухомого майна, на час складання Звіту, складає 295680,00 грн., що підтверджується Звітом про незалежну оцінку вартості житлового будинку та земельної ділянки, підготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 від 06.06.2023 року.

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 28.06.2022 та виписки з адресної картки № 1263 від 04.04.2022 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_9 з 06.08.1991, ОСОБА_6 з 06.08.1991, ОСОБА_4 з 23.05.2005, ОСОБА_10 з 13.07.2004 по 12.11.2019.

Відповідно до акту про встановлення факту сумісного проживання від 31.10.2022, складеного комісією Богданівської сільської ради, встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 мешкали без реєстрації ОСОБА_6 , її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 . Зі слів сусідів дійсно з листопада 2019 року по січень 2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 жили як родина, вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку та доглядали за будинком.

З акту № 568 від 24.10.2022, складного КП «ТЖКП» вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 з 2004 року по січень 2022 року фактично мешкав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до статті 74 СК України майно, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц ВП ВС зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абз.5 п.6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова ВП ВС від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

З урахуванням зазначеного, при вирішенні спору про поділ майна необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова ВС від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Судом враховано покази свідків у справі № 185/5930/22, що сторони після розірвання шлюбу продовжували проживати разом, а відносини, які мали місце між ними, мали ознаки, притаманні сім`ї, так, як відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні від 23.01.2023 року у справі №185/5930/22, зазначила, що вона є кумою, мати похресника, проживає з 1991 році в одному під`їзді, була свідком як приїхав відповідач було весілля сторін, вони жили разом в квартирі у мами позивача з 2004 року, потім вона дізналась, що вони розвелись, але продовжили жити разом. Вона постійно бачила відповідача, знала, що вони живуть як одна родина, вони приходили в гості, спільні свята, відповідач робив їм покрівлю, її чоловік допомагав сім`ї позивача та відповідача в домі. Позивач та відповідач проживали разом як подружжя, розійшлися в цьому 2022 році, позивач сказала, що чоловік пішов з родини. Щодо питань поділу майна нічого не знає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні від 23.01.2023 року у справі 185/5930/22, пояснила, що вона продавала сторонам будинок в 2019 році в с. Богданівка. Позивач та відповідачі вдвох приїхали подивились будинок, домовились, поки вона збирала документи, вони почали обробляти землю, садити. Все робили вдвох, вона вважала їх подружжям. До нотаріуса також їздили разом, позивач, відповідач та вона, гроші платила за будинок позивач. Господарством в будинку займалась тільки позивач. Іншу жінку вона там ніколи не бачила. Весною 2020 року вона приїздила до них подивитись як вони, позивач та відповідач були вдвох як родина, і ще була мама, інших осіб вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні від 23.01.2023 року у справі №185/5930/22, пояснила, що вона мати позивача. Вона, позивач та відповідач мешкали в одній квартирі родиною з 2004 року по січень 2022 року. Відповідач нікуди не уходив, завжди був та ночував дома. Коли було розірвання шлюбу відповідач уходив на 1 день до друга, потім він повернувся, вони помирились та продовжили проживати як родина. Весь час до січня 2022 року вони проживали як подружжя, родина, був спільний бюджет, купували все разом, будинок купували разом. В січні 2022 року відповідач пішов з родини, десь мешкає. До 2022 року розмов, питань про поділ майна, машини не було. Питання поділу майна виникло в 2022 році, відповідач обіцяв сплатити кошти. Чому сторони повторно не уклали шлюб вона не знає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В даній справі позивачем належними та допустимими доказами (письмові акти, довідки, показання свідків) доведено, що після розірвання шлюбу 21.04.2018 до січня 2022 року сторони продовжили проживати разом як одна сім`я, вели спільне господарство, разом придбали будинок для ведення спільного господарства.

Відповідачем, в свою чергу, не надано жодних доказів на спростування обставин зазначених позивачем та на підтвердження обставин, на які він посилається у письмових поясненнях, а саме, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились у грудні 2017 року і після розірвання шлюбу вони однією сім`єю не проживали, спільного господарства не вели, єдиного бюджету не мали.

Матеріли справи не містять доказів, які б підтверджували заперечення права позивача, як одного з подружжя на набуте у період фактичних шлюбних відносин майна (спірнийбудинок), зареєстроване за іншим подружжям відповідачем, в період з 2018 року по січень 2022 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в період часу з 21.04.2018 року по 24 січня 2022 рокупроживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, протягом якого було придбано спірне майно.

Відповідно до статті 74 СК України майно, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В даній справ домовленість подружжя щодо визначення часток в спірному сумісному майні подружжя та щодо вартості спірного будинку відсутня, тому суд виходить з рівності часток подружжя в спірному майні та ринкової вартості будинку в сумі 295 680,00 грн.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі .

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в період з 21 квітня 2018 року по 24 січня 2022 року.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) спільну сумісну власність на приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35. загальною площею 51.9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), право власності на приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право спільної сумісної власності на приватний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 1/2 частину вартості приватного будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, загальною площею 51,9 кв.м.) з земельною ділянкою площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0567) за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 147 840.00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати в загальній сумі 16 215.20 грн., які складаються з:

- за проведення звітів про незалежну оцінку вартості земельної ділянки та приватного будинку в сумі 2 200.00 грн.,

- за надання правової допомоги адвокатом в сумі 12 000.00 грн.,

- судовий збір за заяву про забезпечення позову в сумі 536.80 грн.,

- судовий збір за позовну заяву в сумі 1 478.40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 30 червня 2025 року.

Суддя: В. О. Головін