РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" червня 2025 р.Справа № 390/750/25
Провадження № 2/390/370/25

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Підгірської Г.О.,

за участю: секретаря судового засідання Сотченко Я.В.,

представника позивачки Любченка В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

Рух справи:

Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області 07.04.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання 29.04.2025 не з`явився, однак подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неотриманням позову. Судом прийнято рішення про відкладення судового розгляду до 15.05.2025.

15.05.2025 прийнято рішення про відкладення судового засідання до 04.06.2025 у зв`язку з неявкою сторін.

Представник відповідача в судове засідання 04.06.2025 повторно не з`явився, проте подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку проходженням ВЛК.

Суд, врахувавши, що не вкладається у строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, передбачені статтею 275 ЦПК України, однак, з метою забезпечення можливості реалізації відповідачем прав, передбачених ЦПК України, вирішив продовжити строк розгляду справи і розглянути справу у строк "розумний", тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового розгляду. Розгляд справи відкладено до 19.06.2025.

В судове засідання 19.06.2025 представник відповідача вкотре не з`явився, знову подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Відповідно до частин 1-4 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі наведеного, зважаючи на повторну неявку відповідача, неподання ним відзиву, з метою дотримання «розумних строків» розгляду справи, суд постановив відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи і вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).

Отже, справу розглянуто відповідно до статей 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку зі складністю справи судом вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення до 27.06.2025.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Позиція позивача:

12.11.2020 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу № КР00АЮ0000517, предметом якого є автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, вартістю 229 000,00 грн.

У відповідності до умов вказаного договору AT КБ «Приватбанк» зобов`язувалось придбати, зареєструвати у відповідних органах реєстрації та передати позивачці у користування вказаний транспортний засіб, а позивачка зобов`язалася сплатити за це передбачені договором лізингові платежі. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов договору.

Згідно з п. 14.2 ст. 14 договору фінансового лізингу КРООА!00000517 від 12.11.2020 строк лізингу становить 60 місяців.

15.02.2025 АТ КБ «Приватбанк» складено акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який підписано позивачкою та довіреною особою Банку. Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін по договору фінансового лізингу № КР00А100000517 від 12.11.2020 були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплатив лізингодавцю всі платежі за договором лізингу, а предмет лізингу автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, разом з відповідними документами передано у власність лізингоодержувачу. Крім того 15.02.2025 складено акт прийому-передачі транспортного засобу.

Також 15.02.2025 між АТ КБ «Приватбанк» (продавцем) та позивачкою (покупцем) укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу.

Відповідно до пункту 1.1. цього договору, у зв`язку із повним розрахунком між покупцем та продавцем лізингу (автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску) шляхом виплати покупцем усієї вартості предмету лізингу за договором лізингу, продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар (Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску), а покупець зобов`язується прийняти його на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 2.3 договору купівлі-продажу предмету лізингу покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього договору здійснити перереєстрацію товару на своє ім`я.

21.03.2025 позивачка звернулася із заявою до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях Територіальний Сервісний центр МВС№ 3543 з питання перереєстрації автомобіля на неї, проте отримала відмову з посиланням на те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника АТ КБ «Приватбанк», попереднього власника.

Отже сторонами виконано умови договору фінансового лізингу, складено і підписано акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу, оформлено акт прийому- передачі транспортного засобу, а відтак право власності на автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, мало перейти до позивачки з 15.02.2025, проте перереєструвати вказаний автомобіль на ім`я позивачу не виявилось можливим, тому позивачка вимушена звернутись з відповідним позовом до суду.

Обставини справи, зміст спірних правовідносин:

12.11.2020 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» укладено договір фінансового лізингу № КР00А!00000517, предметом якого є автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, ціну якого визначено 229 000,00 грн (а.с. 7-23).

У відповідності до умов вказаного договору AT КБ «Приватбанк» зобов`язувалось придбати, зареєструвати у відповідних органах реєстрації та передати позивачці у користування вказаний транспортний засіб, а позивачка зобов`язалася сплатити за це передбачені договором лізингові платежі. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов договору.

Згідно з п. 14.2. договору фінансового лізингу КРООА!00000517 від 12.11.2020 строк лізингу становить 60 місяців.

15.02.2025 АТ КБ «Приватбанк» складено акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який підписано позивачкою та довіреною особою Банку. Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін по договору фінансового лізингу № КР00А100000517 від 12.11.2020 були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплатив лізингодавцю всі платежі за договором лізингу, а предмет лізингу автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, разом з відповідними документами передано у власність лізингоодержувачу (а.с. 25).

15.02.2025 між АТ КБ «Приватбанк» (продавцем) та позивачем (покупцем) укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу (а.с. 26-27).

Відповідно до пункту 1.1. цього договору, у зв`язку із повним розрахунком між покупцем та продавцем лізингу (автомобіль марки Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску) шляхом виплати покупцем усієї вартості предмету лізингу за договором лізингу, продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар (Ford Focus, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску), а покупець зобов`язується прийняти його на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 2.3. договору купівлі-продажу предмету лізингу покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього договору здійснити перереєстрацію товару на своє ім`я.

15.02.2025 сторонами складено акт прийому-передачі транспортного засобу транспортного засобу марки (моделі) Ford Focus, двигун № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) НОМЕР_2 , видане ТСЦ 3541 (а.с. 28).

15.02.2025 АТ КБ «Приватбанк» видано наказ № КР00А!00000517 (а.с.29), відповідно до якого наказано:

провести перереєстрацію АТ КБ «Приватбанк» транспортний засіб Ford Focus VIN НОМЕР_1 ;

головному бухгалтеру банку зняти зазначений автомобіль з балансу АТ КБ «Приватбанк» для подальшої перереєстрації на ОСОБА_1 ;

доручити перереєстрацію транспортного засобу в сервісному центрі МВС пану(ні) ОСОБА_1 ;

керуючись нормами Закону України від 15.04.2014 № 1206-V1I «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу», оформити документи, що стосуються перереєстрації зазначеного транспортного засобу (акти, заяви тощо), без використання печатки АТ КБ «Приватбанк».

Підстава договір фінансового лізингу № КР00А!00000517 від 12-11-2020.

Відповідно до довіреності б/н від 15.02.2025, виданої АТ КБ «Приватбанк» (а/с 30) Смірнову О. В. уповноважено представляти інтереси АТ КБ «Приватбанк» в Територіальних сервісних центрах МВС з метою перереєстрації автомобіля марки Ford Focus VIN НОМЕР_1 , що належить компанії АТ КБ «Приватбанк».

На виконання цієї довіреності, представнику надається право:

-підписувати від імені АТ КБ «Приватбанк» (без посвідчення підпису Представника печаткою АТ КБ «Приватбанк») акти, заяви, інші документи, що пов`язані з перереєстрацією автомобіля марки Ford Focus VIN НОМЕР_1 , який належить АТ КБ 'ПРИВАТБАНК' на праві власності згідно чинного законодавства України;

-наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що можуть виникнути в ході здійснення Представником повноважень за довіреністю;

-здійснювати необхідні платежі при виконанні цієї довіреності;

-особисто отримувати документи, одержувачем яких є АТ КБ «Приватбанк» та розписуватись під час одержання документів.

-власним підписом (без посвідчення підпису печаткою АТ КБ «Приватбанк») посвідчувати копії документів АТ КБ «Приватбанк», а також таких, що подаються від імені АТ КБ «Приватбанк».

-керувати автомобілем марки Ford Focus VIN НОМЕР_1 власником якого є АТ КБ «Приватбанк» згідно чинного законодавства України в Територіальних сервісних центрах МВС.

-виконувати всі дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду повноважень, та які, на думку представника будуть доцільні для ефективного виконання цієї довіреності.

Особа, яка підписала Довіреність, заявляє та гарантує, що вона має всі необхідні службові повноваження для видачі цієї Довіреності від імені АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до вимог ст. 246 Цивільного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом №1206-VI! від 15.04.2014) посвідчення довіреності печаткою підприємства не вимагається. Довіреність видана без права передоручення та є чинною до 16.05.2025.

Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 17.02.2025 № 20.1.0.0.0/7-250215/810 (а.с. 31) Смірновій О. В. надано пакет документів щодо переоформлення автомобіля на її ім`я згідно інструкції на порталі ГСЦ МВС України.

Незважаючи на наявність усіх правових підстав для оформлення автомобіля на своє ім`я, листом Територіального сервісного центру № 3543 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС від 25.03.2025 № 31/31/3543/С-1479-1448-2025 (а.с.32-33) у перереєстрації автомобіля на ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника АТ КБ «Приватбанк», попереднього власника.

Отже, єдиною підставою для відмови позивачу у перереєстрації транспортного засобу стало те, що АТ КБ «Приватбанк» знаходиться у Єдиному реєстрі боржників.

Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ) регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до частини першої статті 34 Закону №3353-ХІІ, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 №1388 встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Відповідно пункту 27 Порядку №1388, транспортні засоби, що придбаваються юридичною особою - лізингодавцем з метою подальшої передачі їх лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, реєструються за лізингодавцем.

Після виконання договору фінансового лізингу транспортні засоби перереєстровуються за лізингоодержувачем на підставі зазначеного договору після повного розрахунку або зазначеного в договорі фінансового лізингу окремого договору купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу або іншого договору, визначеного договором фінансового лізингу.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що об`єкт фінансового лізингу підлягає реєстрації у випадках та порядку, передбачених законодавством.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин АТ КБ «Приватбанк» внесено до Єдиного державного реєстру боржників.

Згідно з частиною п`ятою статті 34 Закону №3353-ХІІ, у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.

З наведеного слідує, що перебування банку в Реєстрі боржників є підставою для відмови в реєстрації права власності на автомобілі за позивачкою, а тому остання, як нова власниця, позбавлена можливості зареєструвати право власності на транспортний засіб, що є предметом даного позову.

Водночас, як встановлено судом, банк не вчинив дії, спрямовані на усунення перешкод у реєстрації спірного автомобіля за позивачем, а тому доводи позивача є обґрунтованими, що вказує на необхідність захисту прав позивача.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, а отже на послуги фінансового лізингу поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частини першої статті 22 цього Закону передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми позов про визнання права власності може бути пред`явлено особою, яка вже є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою чи якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Позов про визнання права власності у порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України, пред`являється на захист уже існуючого, наявного права, що виникло у позивача з підстав, передбачених законом, і підтверджується належними та допустимими доказами, а не з наміром набути таке право за рішенням суду.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за змістом статті 392 ЦК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його (постанови від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 76) та від 23.06.2020 року у справі № 909/337/19 (пункт 78).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, від 11.09.2018 року у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 22.09.2020 року у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 року у справі № 910/2861/18).

У постановах від 04.02.2021 року у справі №910/1744/19, від 05.06.2024 року у справі № 909/142/23 Верховний Суд зауважив, що умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до частини другої статті 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивачки, оскільки умови договору лізингу були належним чином виконанні, укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, а тому остання має право на повну реалізацію прав власника майна.

Таким чином, на думку суду, стороною позивача було вірно обрано спосіб захисту, у зв`язку з тим, що саме через те, що відповідачем не було вчинено всі дії, які б змогли надати можливість здійснити реєстрацію транспортного засобу позивачкою, що призвело до порушення її прав.

Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на спірний автомобіль, з метою захисту її прав як споживача.

Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, в розмірі 2 331,22 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280 -282 ЦПК України, на підставі статті 714 ЦК України, частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки «Ford Focus», VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 331 (дві тисячі триста тридцять одну) грн 22 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1Д, .

Суддя Г.О. Підгірська