Справа № 465/4880/23
Провадження 2/465/733/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Безпяткової Р.О.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 до суду звернувся позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, в якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути зі ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду у розмірі 808485 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати та витрати пов`язані із проведення експертизи.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_4 21.10.2019 р. о 21 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 217030" номерний знак НОМЕР_1 і рухаючись ним автодорогою "Київ-Чоп" в напрямку м. Чоп, при проїзді 557 км + 400 м. автодороги, яка розташована у с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну дати дорогу), Р.2, п.2.3 "б, д", Р.10 п.п.10.1, 10.4, Р.16 п.16.11 та вимоги дорожнього знаку пріоритету 2.1 (дати дорогу) Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при розвороті і виїзді із другорядної дороги на головну "Київ-Чоп" не дав перевагу в русі мотоциклу марки "Ямаха" номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався головною автодорогою "Київ-Чоп" в напрямку до м. Києва, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів під час якого водій ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а його пасажир ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 1237 від 03.12.2019 р. у ОСОБА_6 при поступленні у 8-му МКЛ м. Львова 21 жовтня 2019 року було діагностовано: «Закритий перелом лівої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням. Закритий перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням. Закритий перелом середньої нижньої третини лівої стегнової кістки. Закритий перелом верхньої третини лівої малогомілкової та нижньої третини лівої велекогомілкової кісток зі зміщенням. Забій передньої черевної стінки і лікарями відмічене ще наявність «гематом» в ділянці лівого променево-зап?ясного суглобу, лівого кульошового суглобу, лівого стегна та гомілки. Така травма лівих верхньої та нижньої кінцівок утворилась внаслідок контактів вказаних ділянок з тупими предметами, могла виникнути 21 жовтня 2019 року при зіткненні мотоцикла, на якому знаходився потерпілий, із автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди, та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

З 21.10.2019 по 06.12.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова, де йому, зокрема, було проведено дві операції 06.11.2019 та 21.11.2019 Перша - ВР МОС лівої м/гомілкової кістки пластиною та гвинтами. Фіксація перелому шийки лівої стегнової кістки канюльованими гвинтами. Друга - демонтаж АЗФ, 3Р БІОС лівої в/гомілкової кістки.

23.10.2019 ОСОБА_1 проходив комп`ютерну томографію органів таза в Медичному центрі «Міра Мед», якою було виявлено - КТ ознаки медіального варусного зламу шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням. Артрозні зміни в крижово-клубових зчленуваннях білатерально.

Крім цього, 23.10.2019 ОСОБА_1 проходив комп`ютерну томографію колінних суглобів в Медичному центрі «Міра Мед». Висновок - КТ ознаки зламу середньої-нижньої третини діафіза лівої стегнової кістки та проксимальної частини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням.

Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого епікриз № 13912/2095 станом на 06.12.2019 ОСОБА_6 продовжує хворіти. Рекомендовано: спостереження ортопед-травматолога поліклініки з 07.12.2019 p.; Rgt-контроль через 6 тижнів; обмежити фізичне навантаження 6 тижнів; мовекс актив № 60 1 таб. 2 рази на день; ЕНМГ лівої нижньої кінцівки; ЛФК; Лірика 75 мг 1 таб. 3 рази на день; Кептікал 1 табл. 1 раз на день; Нейромідин 1.0 в/м; Вітаміни 20 в/м № 5.

10.03.2020 ОСОБА_1 проходив комп`ютерну томограму гомілково-стопних суглобів у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи», де було виявлено багато переломі кісток та зміщення м`яких тканин.

11.03.2020 ОСОБА_6 отримав тимчасову довідку про статус інваліда 2 групи.

18.03.2020 ОСОБА_1 отримав пенсійне посвідчення інваліда 2 групи на 1 рік.

Як вбачається із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3660, з 12.03.2020 по 20.03.2020 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», де 17.03.2020 р. йому було проведено дві операції та надано рекомендації щодо подальшого лікування. Перша - видалення фіксатора, металоконструкції кісток лівої гомілки, секвестрнекректомія, відкрита репозиція, імплантація цементного спейсера лівої в/гомілки. К-ки, остеосингез. Друга - секвестрнеректомія кісток гомілки зліва.

07.07.2020 ОСОБА_6 отримав консультативний висновок від Медичного центру

«Міра Мед», де йому було рекомендовано: 1 крок - видалення накісткової пластини з м/гомілкової кістки; 2 крок (приблизно через 1 місяць) - реостеосинтез з резекцією в межах здорових тканин та кістковою аупластикою на апараті зовнішньої фіксації (стержньовий).

07.08.2020 ОСОБА_1 було проведено комп`ютерну томографію ділянки гомілок у Медичному центрі «Міра Мед» та надано висновок про: неконсолідований уламковий перелом н/з діафізу лівої великогомілкової кістки з наявністю нещільного зіткнення уламків, відсутність кісткової мозолі, стан - п-о втручання. Консолідовані переломи н/з діафізу та проксимального метадіафізу лівої малогомілкової кістки; остеопоротичні зміни кісток лівої стопи.

Як вбачається із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4745, з 17.08.2020 року по 01.09.2020 р. ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», де йому було проведено п`ять операцій та надано рекомендації щодо подальшого лікування.

10.02.2021 р. ОСОБА_6 пройшов огляд МСЕК, якою підтверджено 2 групу інвалідності до 01.03.2022, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціально експертною комісією від 10.02.2021.

Як вбачається із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1218, з 01.03.2021 по 05.03.2021 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», де йому було проведено ще одну операцію та надано рекомендації щодо подальшого лікування.

17.03.2021 ОСОБА_1 отримав пенсійне посвідчення інваліда 2 групи.

Як вбачається із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4314, з 02.07.2021 по 03.08.2021 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», де йому було проведено дві операції та надано рекомендації щодо подальшого лікування.

06.12.2021 ОСОБА_1 проходив обстеження у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний діагностичний центр», де йому надано висновок про: неконсолідований злам нижньої 1/3 лівої мало - та великогомілкової кістки, плямистий остеопороз. Рекомендовано консультацію лікаря ортопеда-травматолога.

Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №506/20, з 12.01.2022 по 17.01.2022 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна клінічна лікарня». Поступив у плановому порядку із скаргами на відсутність зрощення кісток лівої гомілки, вкорочення її на 4 см. ОСОБА_7 захворювання - хворіє на протязі останніх двох років після травми отриманої в ДТП. Неодноразово оперований в різних установах Львова. В зв`язку з відсутністю зрощення і формування несправжнього суглоба великогомілкової кістки, вкороченням гомілки на 4 см звернувся в поліклініку ВОКЛ. Після обстеження - госпіталізований в центр артроскопії та малоінвазивних втручань. 13.01.2022 ОСОБА_1 проведено операцію - адаптуючий остеосинтез лівої великогомілкової кістки по ОСОБА_8 та надано рекомендації щодо подальшого лікування.

23.02.2022 ОСОБА_6 пройшов огляд МСЕК, якою підтверджено 2 групу інвалідності до 23.02.2025 р.

Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №495/319 12.07.2022 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна клінічна лікарня», де йому було виконано клінічну пробу на зрощення шляхом розгвинчування опор апарату ОСОБА_8 та виконано демонтаж зовнішньої конструкції апарату ОСОБА_8 та надано рекомендації щодо подальшого лікування.

З 15.08.2022 по 06.09.2022 ОСОБА_1 проходив лікування в Шпиталі Базельсього університету у Швейцарії.

З 19.10.2022 по 28.10.2022 ОСОБА_1 також проходив лікування в Шпиталі Базельсього університету у Швейцарії.

14.04.2023 ОСОБА_6 звернувся за проведенням комісійної судово-медичної експертизи до Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради

Департаменту охорони здоров`я.

За результатами проведеної експертизи на підставі медичних документів складено Акт судово-медичного дослідження №87, із заключної частини якого вбачається наступне:

Згідно записів наданої медичної документації на ім?я ОСОБА_9 , даних додаткових методів обстежень (2019, 2022 та 2023 р.), обстеження лікарів ортопедів-травматологів КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» ЖОР 14.04.2023 року, враховуючи обставини отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , відповідаючи на поставлені запитання, комісія приходить до заключення: у ОСОБА_1 станом на 2019 рік (21.10.2019р. дорожньо-транспортна подія, керував мотоциклом) виявлено:

?закриту тупу травму лівої верхньої кінцівки: синці в ділянці променево-зап?ястного суглобу та перелом променевої кістки в типовому місці;

?закриту тупу травму лівої нижньої кінцівки: синців в ділянці кульшового суглобу, стегна та гомілки, переломи шийки та середньої третини стегнової кістки та обох кісток гомілки в нижній третині (висновок експерта № 1237 від 21.11 2019 - 03.12.2019 р).

Станом на квітень 2023 року - переломи лівої стегнової кістки та обох кісток гомілки із дефектом великогомілкової кістки із його заміщенням (в компресійно-дистракційному апараті Ілізарова) не зрощені, які призвели до порушення функції лівої нижньої кінцівки III ступеню.

Згідно Таблиці відсотків втрати загальної працездатності внаслідок різних травм незрощений перелом стегна (п. 141) становить 55%; великогомілкової кістки (п. 151/6) - 35%; порушення функції лівої нижньої кінцівки внаслідок травми стегна (п. 142/в) - 45 %.

Враховуючи такі дані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою загальної втрати працездатності не менш ніж на одну третину, були спричинені при дорожньо-транспортній пригоді за обставин вказаній в медичній документації.

Станом на даний час лікування ОСОБА_9 після перенесених в результаті ДТП травм не завершено, плануються подальші операції. ОСОБА_1 не може самостійно ходити.

Внаслідок ДТП із ОСОБА_11 , що відбулося 21.10.2019 дружина ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження та вже ніколи не відновить звичного способу життя.

Відповідно до висновку експерта № 1236 від 04.11.2019 у ОСОБА_5 при поступленні у 8-му МКЛ м. Львова 21 жовтня 2019 року було діагностовано: «Важка поєднана травма тіла. Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом основи черепа. Двобічні контузійно-геморагічні забої головного мозку. Внутрішньомозковий крововилив. Субарахноідальний крововилив. Вторинна двобічна ішемія в басейні задніх мозкових артерій. Набряк головного мозку. Мозкова кома II. Закрита хребетна травма. Перелом поперечних паростків шийних С6 С7 хребців та латеральних мас Th 1 хребця. Закрита травма грудної клітки. Лівобічний гемопневмоторакс, правобічний пневмоторакс. Закрита травма живота. Відкритий багатовідламковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів. Лікарями відмічено ще наявність рани і «забійної гематоми» на лівому стегні, садна у лівій здухвинній ділянці, «забійної гематоми» на правій кисті. На час проведення судово-медичної експертизи виявлено рану і пляму на шкірі, яка є слідом загоєного садна в ділянці лівого кульошового суглобу.

Така важка поєднана травма тіла утворилася внаслідок контактів вказаних ділянок із тупими предметами, могла виникнути 21 жовтня 2019 року при зіткненні мотоцикла, на якому знаходилась потерпіла, із автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди. Відкрита черепно-мозкова травма із переломом основи черепа із крововиливами між оболонками і в речовину мозку, із набряком головного мозку, яка супроводжувалася мозковою комою II, та травма тулуба із переломом поперечних паростків шийних С6, С7 хребців та латеральних мас грудного Th 1 хребця, із переломами ребер, яка супроводжувалася накопиченням крові і повітря в плевральній порожнині зліва та повітрям у плевральній порожнині справа, та травма лівої нижньої кінцівки у вигляді відкритого багатовідламкового перелому лівої стегнової кістки відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Із висновку експерта також вбачається, що у ОСОБА_5 є прогресуюча маткова вагітність 9-10 тижнів, тобто на день ДТП, дружина позивача була вагітною.

Внаслідок завданих травм, дружина змушена постійно лікуватися та є інвалідом І групи.

Хоча ОСОБА_5 була у важкому стані та була змушена постійно лікуватися, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_12 .

З початку 2021 року донька ОСОБА_13 почала хворіти.

З 16.02.2021 по 25.02.2021 ОСОБА_12 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» де у неї було виявлено підозру на гостру лейкемію.

Як вбачається із зазначеного витягу, дитина народилася від І вагітності. Матері дитини під час вагітності було проведено 5 КТ всього тіла після того, як на 9 тижні вагітності мама отримала важку черепно-мозкову травму, травму черевної порожнини у ДТП.

09.03.2021 ОСОБА_12 перебувала проходила лікування в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр».

16.03.2021 ОСОБА_12 надалі перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні гематології та хіміотерапії в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» з діагнозом гостра мієлоїдна лейкемія, де проходила різного роду обстеження та лікування, зокрема хіміотерапію.

В подальшому ОСОБА_12 проходила лікування у відділенні гематології та хіміотерапії в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» з

30.04.2021 по 10.06.2021 та з 06.09.2021 по 13.09.2021.

Оскільки лікування в Україні не приносило бажаних результатів, було прийнято рішення відвезти ОСОБА_12 на лікування в Швейцарію, однак стан доньки постійно погіршувався і ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 померла в Швейцарії.

Викладені вище обставини мають причинно-наслідковий зв`язок із ДТП, що відбулося 21.10.2019 за участю водія ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_1 в результаті чого позивачу було завдано значної моральної шкоди, що полягає, зокрема, в сильному фізичному та душевному болю і стражданнях, яких він зазнав внаслідок тілесних ушкоджень отриманих в результаті ДТП, постійному стресі та переживаннях за своє здоров`я, здоров`я дружини та їхньої доньки і подальше майбутнє, зміні способу життя (домашній режим, постійне лікування, необхідність проходити різного роду обстеження та переносити операції, неможливість працювати), позивач відчуває постійний страх повторення травмуючої для нього ситуації і досі не може відновити свій звичний спосіб життя. Лікування триває.

Після зазначеного ДТП настали також інші негативні для позивача наслідки, які неможливо описати словами у даній позовній заяві. Завдані моральні травми неможливо відновити і такі залишаться на все життя, яке уже ніколи не стане таким, як до 21.10.2019.

Більш детально переживання позивача описані у висновку експерта № 548/23 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 01.05.2023.

Відповідно до Висновку експерта у процесі дослідження було визначено наступні психотравмуючі фактори: погіршення стану здоров`я: ОСОБА_1 було заподіяно шкоду здоров`ю, внаслідок чого порушилась адаптаційна нормалізація життєдіяльності, знизився слух, зір, порушилась діяльність серцево-судинної та нервової систем, астенодепресивний синдром. Потерпілий перебуває в стані важкого психологічного, психічного та нервового стресу. Після пережитої психотравми він став дуже лякливий, збуджений, йому важко зосередитися, порушений сон. Вищенаведені факти погіршення стану здоров`я досліджуваного виникли внаслідок важких страждань та переживань.

Пролонгований стресовий вплив: для ОСОБА_6 психотравмуючим фактором пролонгованої дії по теперішній час стало його значне погіршення стану здоров`я, що підтверджується медичною документацією. Стресовий вплив здійснюється внаслідок його постійних переживань, що викликані травмуючим сприйняттям ситуації. Основними причинами подібних переживань стали наступні:

?постійне усвідомлення непоправності шкоди, спричиненої його здоров`ю, інвалідність;

??повторне переживання спогадів про різні комісії, дослідження , лікування з приводу його захворювання, довготривале перебування в 303, постійні оперативні втручання;

???значне погіршення стану здоров`я, страшні сновидіння, неспроможність зосередження, відчуття вини, відчуття нервовості, надмірної настороженості, тремтіння, лякливість та безсоння.

Погіршення психофізіологічного та психоемоційного стану: накопичення пролонгованої дії стресових факторів, а саме: невротичного, психологічного та психічного характеру призвели до негативних результатів погіршення психофізіологічного та психоемоційного стану ОСОБА_1 . Він живе в моральних і психологічних стражданнях.

Психодіагностуючи ОСОБА_1 було виявлено: емоційну тупість, сум та відчуття пригніченості, втрата зацікавленості, втрата контролю над своїми почуттями, тілом та життям. Інколи ці відчуття були настільки сильними, що наставало відчуття втрати здорового глузду. Наростання ознак заниженої самооцінки, боїться "власної тіні" і не може впоратись навіть з невеличкими проблемами "з кожним днем згасає бажання жити". Постійне відчуття внутрішнього психологічного дискомфорту, стан депресії.

Як наслідок стресового впливу, який зазнав ОСОБА_6 і продовжує зазнавати, відмічається виникнення у нього безсоння, спостерігається суттєве погіршення самопочуття, пам`яті, розумової та фізичної працездатності, стійкості уваги, виникнення постійного головного болю, підвищення дратівливості, зниження порогу чутливості по відношенню до зовнішніх несприятливих соціально-психологічних подразників, стійке відчуття внутрішнього психічного дискомфорту.

Негативний вплив обставин справи на близьких родичів та порушення в соціально-побутовій сфері.

Неспроможність знайти у собі сили спілкуватись з оточенням, страх довіритися сторонній людині, страх неправильного розуміння або негативної оцінки з боку інших людей, відчуття сорому або незручності від того, що не може ніким опікуватись, а вимагає постійної опіки сам.

З урахуванням викладених та інших обставин, експерт прийшов до наступного висновку: наявність у ОСОБА_1 психотравмувальних факторів обґрунтовують виникнення моральної шкоди внаслідок: нервового (психічного) стресу; сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні з будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 21.10.2019; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально побутовій сфері.

Матеріальний еквівалент моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1

склав 810 000 грн.

Враховуючи вище викладене, та зважаючи на вимоги розумності і справедливості

ОСОБА_6 оцінює завдану йому відповідачем моральну шкоду у розмірі 810 000 грн.

Страховою компанією (АТ «Просто-страхування) було виплачено ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 515 грн., відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується розрахунком страхового відшкодування № 146439 від 30.03.2021 та розпорядженням № 336491 від 30.03.2021 на виплату страхового відшкодування.

Отже, з відповідача необхідно стягнути (810 000 грн. - 1 515 грн.) 808 485 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 30.06.2023 позов залишено без руху, та надано позивачу строк на усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 10.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

25.08.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог посилаючись на наступні обставини.

Так, відповідно до вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 по справі №450/184/21 ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, та у потерпілих до ОСОБА_4 претензії будь-якого характеру відсутні.

Відповідач зазначає, що ним було добровільно відшкодовано завдані збитки, не чикаючи цивільних позовів, а також по можливості надав медичну допомогу (виклик швидкої допомоги) та іншої допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вироку колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 10.03.2023 року по справі 450/184/21, встановлено, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_1 подав заяву про відсутність претензій до обвинуваченого ( ОСОБА_4 )

Підставою у написанні ОСОБА_1 такої заяви було отримання ним грошової компенсації від відповідача у розмірі 130000,00 грн.

Відповідно до квитанцій, в якості відшкодування за спричиненні тілесні ушкодження ОСОБА_5 не передав, про що свідчать заперечення ОСОБА_14 на касаційну скаргу ОСОБА_1 на вирок Львівського апеляційного суду від 10.03.2023 стосовно ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 також організував через соціальні мережі збір та засоби масової інформації збір коштів на допомогу, однак і в цьому випадку ОСОБА_1 жодних грошей ОСОБА_14 не надав.

У діях ОСОБА_1 наявно прослідковується бажання до надмірного збагачення, що не може бути допустимим.

Також звертає увагу, що під час розгляду кримінальної справи Верховним Судом ОСОБА_1 заявив, що безкоштовно проходить лікування у Швейцарії. Відтак, матеріальний аспект щодо витрат позивача не турбує.

Окрім цього необґрунтованою обставиною вважає, перенесення позивачем моральних страждань внаслідок смерті дитини ОСОБА_14 як зв`язок з ДТП.

Позивач не надає жодного доказу зв`язку із ДТП по кримінальній справі №450/184/21 та смертю дитини ОСОБА_14 .

Також відповідач заперечує щодо стягнення з нього витрат за проведення експертизи.

13.09.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він зазначив, що ОСОБА_1 не переставав та і надалі продовжує допомагати ОСОБА_15 . Як повідомила позивачу ОСОБА_14 , що заперечення на касаційну скаргу не читала та не складала.

Крім цього, зазначені твердження не відповідають поясненням попередньо поданим ОСОБА_14 в апеляційній та касаційній скаргах, зміст яких відображено у вироку Львівського апеляційного суду від 27.05.2021 та постанові Верховного Суду від 22.02.2022.

Як вбачається із листа АТ «Просто-страхування» від 13.05.2021 ОСОБА_1 було відшкодовано повну страхову суму згідно ліміту відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого у розмірі 200000 грн 00 коп.

Решту наданих актів про надані послуги, копії квитанцій щодо оплати за лікування ОСОБА_1 та розрахунки і розпорядження на страхові виплати було повернуто ОСОБА_1 .

При цьому жодних коштів на своє лікування ОСОБА_1 від відповідача не отримав, хоча і досі продовжує своє лікування, не може працювати і відновити свій звичайний спосіб життя і змушений оплачувати своє проживання за кордоном, переїзди з України і до України.

Однак, вираховуючи викладені обставини ОСОБА_1 не звертався до відповідача з вимогами про відшкодування витрат на лікування, в сумі, що перевищує 200000 грн. 00 коп., а звернувся лише з вимогою про відшкодування моральної шкоди.

Пов`язування відповідачем розміру моральної шкоди лише із ступенем отриманих тілесних ушкоджень є необґрунтованим, оскільки моральна шкода це біль, фізичні та душевні страждання, які зазнає позивач у зв`язку із діями відповідача та наявність психотравмуючих факторів, які мають місце і на даний час та не дають можливості відновити нормальний спосіб життя по нинішній день.

Ступінь тілесних ушкоджень не є визначальним фактором при визначенні розміру моральної шкоди.

Щодо договору про порядок відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки від 30.12.2020 зокрема, зазначає, що даним договором не врегульовано спосіб, розмір та строки компенсації моральної шкоди відповідачем ОСОБА_4 .

Натомість згідно із зазначеними договором завдана ОСОБА_1 шкода повинна відшкодовуватися ПрАТ «Просто-страхування».

Підписуючи це договір сторони домовлялися, що відповідач буде відшкодовувати витрати на лікування та завдану шкоду, яку не відшкодує страхова компанія у добровільному порядку, згідно із запитами потерпілих, які продовжували лікування і розмір шкоди на той момент визначити було можливим.

ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 з проханнями про фінансову допомогу на лікування та відшкодування іншої шкоди в межах, що перевищує відповідальність страхової компанії, однак відповідач на такі звернення не реагував.

Як наслідок, жодних коштів від ОСОБА_4 на своє лікування чи в якості відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не отримував. Кошти, що призначалися на лікування ОСОБА_5 були витрачені на її лікування.

10.01.2024 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній посилався на наступне.

Так, позивач вводить суд в оману заявляючи, що ОСОБА_16 звертався до відповідача із проханням про фінансову допомогу. Жодного звернення від ОСОБА_1 відповідач не отримував.

Позивач ОСОБА_1 безвідповідально зазначає, що ОСОБА_14 долучені до відзиву відповідачем заперечення на касаційну скаргу не складала та не читала.

Згідно законом встановлених норм цивільно-процесуального законодавства, обставини, встановлені судом цивільного чи кримінального судочинства доказуванню не підлягають.

Відтак, у Постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 6 серпня 2023 року кримінальній справі №450/184/21 за результатами розгляду касаційної скарги потерпілого ОСОБА_1 на вирок Львівського апеляційного суду від 10 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000768 від 22 жовтня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України встановлено на ступні обставини.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_4 зокрема звертає увагу, що потерпілий вводить суд в оману, стверджуючи, що не отримував від нього жодного відшкодування за спричинені тілесні ушкодження. Зауважує, що 25 жовтня 2019 року, 01 листопада 2019 року потерпілий ОСОБА_1 отримав 130 000 грн, що на той час становило еквівалент 5 200 дол. США.

Надалі, дізнавшись про складну ситуацію, ОСОБА_4 віддав потерпілій 2 000 дол. США, унаслідок чого між ними було укладено угоду про примирення.

У запереченнях на касаційну скаргу потерпіла ( ОСОБА_14 ), також, зазначає, що її колишній чоловік ОСОБА_6 неправдиво стверджує, про неотримання грошових коштів ОСОБА_17 не отримував.

Наголошує, що 25 жовтня та 1 листопада 2019 року потерпілий ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_17 на її лікування 130 000 грн, що на той час було еквівалентно 5 200 дол. США. При цьому жодних коштів від потерпілого ОСОБА_1 вона так і не отримала. Крім того, вказує, що у січні, квітні, червні 2023 року ОСОБА_18 відшкодував їй 3 000,00 дол. США, що, на її думку, свідчить про добровільне відшкодування ним завданої шкоди.

Варто зауважити, що цей касаційний розгляд на відміну попереднього відбувався за касаційною скаргою лише одного потерпілого ( ОСОБА_6 ), тоді як інша потерпіла ( ОСОБА_14 ) надіслала до Верховного Суду свої заперечення, в яких наполягала на необхідності застосування ст. 75 КК України, оскільки вони примирилися, і на даний час засуджений добровільно відшкодовує заподіяну шкоду. Більше того, потерпіла ( ОСОБА_14 ) у своїх запереченнях зазначає, що потерпілий ОСОБА_1 неправдиво стверджує, що не отримав «навіть частково» відшкодування за завдані йому тілесні ушкодження з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Так, він отримав від засудженого 130000 грн. на її лікування, однак вона цих коштів так і не отримала.

Таким чином, на час нового апеляційного та касаційного розглядів істотно змінилися обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про можливість застосування до засудженого ст. 75 КК України.

Суд апеляційної інстанції врахував, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_1 подав заяву про відсутність претензій до обвинуваченого та прохання не позбавляти волі останнього, що потерпіла ( ОСОБА_14 ) відмовилась від апеляційної скарги та вважала призначене ОСОБА_18 із застосуванням ст. 75 КК України справедливим і достатнім для його виправлення. Також апеляційний суд взяв до уваги сімейні обставини засудженого, послідовні дії щодо відшкодування завданої ним шкоди (25 жовтня 2019 року, 01 листопада 2019 року ОСОБА_4 перерахував потерпілому ОСОБА_1 для лікування ОСОБА_14 по 50 000,00 грн.; 01 грудня 2019 року відповідно - 14 900,00 грн.

09 грудня 2022 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_14 в цивільно-правовому порядку була укладена угода про примирення, відповідно до якої сторонами узгоджено розмір відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди; засуджений ОСОБА_4 виплатив потерпілій ОСОБА_14 130 000 грн. 06 грудня 2019 року, а потім 3 000,00 доларів США, що підтверджується розписками потерпілої від 20 січня 2023 року, 19 квітня 2023 року, 27 червня 2023 року). Вказане, на думку Суду, свідчить про щире каяття засудженого.

Відповідач зазначає, що він добровільно відшкодував збитки, не чекаючи цивільних позовів, а також по можливості надав медичну допомогу (виклик швидкої допомоги) та іншої допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Позивач не передав грошової компенсації ОСОБА_5 , про що свідчить заперечення ОСОБА_14 на касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Також позивач від ПрАТ «Просто-страхування» отримав страхове відшкодування у розмірі 200000,00 грн.

Також ОСОБА_14 отримала страхове відшкодування у розмірі 200000,00 грн.

Позивач додає до відповіді на відзив копії квитанцій та платіжних доручень, що входять у період страхового відшкодування, а інші квитанції, платіжні доручення жодним медичним висновком не об`єктивні, не обґрунтовані, та без доказів понесення витрат самим позивачем.

Окрім цього об`єктивним фактом є те, що до 13.05.2021 року ОСОБА_14 понесла матеріальних витрат (пов`язаних із лікуванням) на суму 49772 грн. (про що свідчить лист вих. № 02-1203 від 13.05.2021 р. ПрАТ «Просто-страхування» ), що було покрито страховою виплатою.

Жодного належного та допустимого доказу надання позивачем матеріальної допомоги ОСОБА_14 впродовж близько трьох років від дня вчинення ДТП у матеріалах справи не існує.

Відтак, грошова компенсація отримана ОСОБА_19 від відповідача у розмірі 130 000 грн. повністю оправдовує отримання ним повного відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 04.03.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 22.05.2024 заяву представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено.

Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підтвердження платіжних операцій із зазначенням платника, одержувача суми, дати, і цільове призначення платежу.

Витребувано у Пустомитівського районного суду Львівської області матеріали кримінальної справи №450/184/21 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для огляду в судовому засіданні.

04.10.2024 до суду від представника відповідача надійшла заява, яка фактично є додатковими письмовими поясненнями, в якій остання зазначає що, аналізуючи матеріали цивільної та кримінальної справ розуміється добросовісність та відповідальність відповідача - ОСОБА_4 , що полягає у чіткій послідовності дій щодо відшкодування завданої ним шкоди, а саме:

25 жовтня 2019 року, 01 листопада 2019 року, 01 грудня 2019 року ОСОБА_4 перерахував потерпілому ОСОБА_1 в сумі 130 000,00 грн, що на той час було еквівалентно 5 200 дол. США, відтак ОСОБА_1 подав заяву про відсутність претензій обвинуваченого (що підтверджується обставинами, встановленими під час перегляду Львівським апеляційним судом кримінальної справи №450/184/21);

20.01.2023, 19.04.2023, 27.06.2023, 18.08.2023, 15.10.2023, 15.01.2024, 31.03.2024, 12.06.2024, 30.08.2024 ОСОБА_18 передав потерпілій ОСОБА_20 9000 дол. США в якості відшкодування завданої ним шкоди, що підтверджується розписками, які знаходяться у матеріалах кримінальної справи №450/184/21.

Розписка потерпілої ОСОБА_14 про відсутність претензій до ОСОБА_4 у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди потерпілій.

Відтак, ОСОБА_4 поніс повну та суттєву відповідальність за скоєне правопорушення.

Як вірно зазначено у відповіді на відзив від 13.09.2023, згідно п. 7 Договору про порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 30.12.2020 року - Потерпілі до підозрюваного не мають жодних претензій, щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної їм внаслідок ДТП.

Таким чином вважаємо безпідставною позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у цивільній справі № 465/4880/23.

ОСОБА_1 не надав суду підтвердження, що нібито переведені ним кошти на рахунки реабілітаційних центів та приватних підприємців разом на суму 122550 грн. були необхідними та рекомендованими відповідними фахівцями потерпілій ОСОБА_21 .

Більше того, як зазначалося у запереченнях на касаційну скаргу потерпіла ( ОСОБА_14 ), заявила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 до серпня 2023 року не надав їй жодної допомоги та коштів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також наголосив, що ним було передано кошти в розмірі 130000,00 грн. ОСОБА_14 на лікування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, та фактично надав пояснення аналогічні тим, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила сул відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву, та у запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності та кожен доказ окремо, оглянувши матеріали кримінальної справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 21.10.2019 р.о 21 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 217030" номерний знак НОМЕР_3 і рухаючись ним автодорогою "Київ-Чоп" в напрямку м.Чоп, при проїзді 557 км + 400 м. автодороги, яка розташована у с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну дати дорогу), Р.2, п.2.3 "б, д", Р.10 п.п.10.1, 10.4, Р.16 п.16.11 та вимоги дорожнього знаку пріорітету 2.1 (дати дорогу) Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при розвороті і виїзді із другорядної дороги на головну "Київ-Чоп" не дав перевагу в русі мотоциклу марки "Ямаха" номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався головною автодорогою "Київ-Чоп" в напрямку до м.Києва, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів під час якого водій ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а його пасажир ОСОБА_22 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 визнано ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування обраного основного покарання з випробуванням, надано іспитовий строк 1 (один) рік, та на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки. (т.1 а.с. 155-156)

Вироком Львівського апеляційного суду від 10.03.2023 апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.02.2021 року відносно ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання.

Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на період іспитового строку покладено на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишено без змін. (т.1 а.с. 121-124)

Постановою Верховного Суду від 16.08.2023 вирок Львівського апеляційного суду від 10 березня 2023 року стосовно ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - без задоволення. (т.2 а.с.109-118)

В постанові ВС від 16.08.2023 (справа №450/184/21) зауважено, що «цей касаційний розгляд на відміну від попереднього відбувався за касаційною скаргою лише одного потерпілого ( ОСОБА_1 ), тоді як інша потерпіла надіслала до Верховного Суду свої заперечення, в яких наполягала на необхідності застосування ст. 75 КК України, оскільки вони примирилися, і на даний час засуджений добровільно відшкодовує заподіяну шкоду. Більше того, потерпіла ОСОБА_14 у своїх запереченнях зазначає, що потерпілий ОСОБА_16 неправдиво стверджує, що не отримав «навіть частково» відшкодування за завдані йому тілесні ушкодження з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Так, він отримав від засудженого 130000 грн. на її лікування, однак вона цих коштів так і не отримала.

Таким чином, на час нового апеляційного та касаційного розглядів істотно змінилися обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про можливість застосування до засудженого ст. 75 КК України, а тому суд апеляційної інстанції не порушив приписи ст. 439 КПК України.

Враховуючи вказані нові обставини в сукупності з тими обставинами, які були встановлені судом першої інстанції, апеляційний суд при новому розгляді дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Так, суд апеляційної інстанції врахував, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_1 подав заяву про відсутність претензій до обвинуваченого та прохання не позбавляти волі останнього, що потерпіла ОСОБА_14 відмовилась від апеляційної скарги та вважала призначене ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України справедливим і достатнім для його виправлення. Також апеляційний суд взяв до уваги сімейні обставини засудженого, послідовні дії щодо відшкодування завданої ним шкоди (25 жовтня 2019 року, 01 листопада 2019 року ОСОБА_4 перерахував потерпілому ОСОБА_1 для лікування ОСОБА_14 по 50 000,00 грн.; 01 грудня 2019 року відповідно - 14 900,00 грн. (т.1 а.п. 198-200); 9 грудня 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 в цивільно-правовому порядку була укладена угода про примирення, відповідно до якої сторонами узгоджено розмір відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди; засуджений ОСОБА_4 виплатив потерпілій ОСОБА_14 130 000 грн. 6 грудня 2019 року, а потім 3000,00 доларів США, що підтверджується розписками потерпілої від 20 січня 2023 року, 19 квітня 2023 року, 27 червня 2023 року). Вказане, на думку Суду, свідчить про щире каяття засудженого».

Під час ДТП позивач отримав численні ушкодження здоров`я, середнього ступеня тяжкості.

З висновку КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» №1237 вбачається, що у громадянина ОСОБА_1 при поступленні у 8-му МКЛ м. Львова 21 жовтня 2019 було діагностовано: «закритий перелом лівої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням. Закритий перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням. Закритий перелом середньої нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням. Закритий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки та нижньої третини лівої великогомілкової кісток зі зміщенням.» і лікарями відмічено ще наявність «гематом» в ділянці лівого променево-зап`ясного суглобу, лівого кульшового суглобу, лівого стегна та гомілки. Така травма лівих верхньої та нижньої кінцівок утворилась внаслідок контактів вказаних ділянок із тупими предметами, могла виникнути 21 жовтня 2019 року при зіткненні мотоцикла, на якому знаходився потерпілий, із автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди, та відноситься до ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Згідно результату токсикологічного дослідження №7791 від 22.10.2019 у крові ОСОБА_1 етанолу не виявлено. (т.1 а.с.16-20)

З епікризу №13912/2095 вбачається, що ОСОБА_1 мав діагноз З/перелом лівої проміневої кістки в н/З зі зміщенням фрагментів. З/перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів. З/перелом с/З лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів. З/перелом в/З лівої малогомілкової кістки та н/З обох кісток лівої гомілки зі зміщенням фрагментів. Забій передньої черпевної стінки. Гіпертонічна хвороба ІІ ст.2 ст. р-3. Неврит лівого малогомілкового нерва, порушення функцій кінцівки. (т.1 а.с.21-22)

Позивачу ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності. (т.1 а.с.26,27,32-33,36, 38а-39)

Тривалість лікування позивача підтверджується виписками із медичної карти ОСОБА_1 .

У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3660 від 20.03.2020 вказано, що ОСОБА_1 має діагноз хронічний п/тр. остеомієліт лівої в/гомілкової кістки в ст. загострення. Секвестрально-норицева форма. Застарілий неконсолідований перелом кісток лівої гоміки. Стан після БІМОС лівої в/гомілкової к-ки, МОС лівої м/гомілкової (2019р.) (т.1 а.с.28)

У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4745 від 01.09.2020 вказано, що хронічний п/тр. остеомієліт лівої в/гомілкової кістки в ст. загострення. Секвестрально-норицева форма. Застарілий неконсолідований перелом кісток лівої гомілки. Стан після БІМОС лівої в/гомілкової к-ки, МОС лівої м/гомілкової кістки (2019р.) Стан після видалення цем. спейсера лівої в/гом. к-ки. Металоконструкції лівої м/гом. к-ки, кісткової аутопластики лівої в/гом. к-ки, ЧКДО ап. Іллізарова (20.08.2020р.) (т.1 а.с.31)

У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1218 від 05.03.2021 вказано, що хронічний п/тр. остеомієліт лівої в/гомілкової кістки в ст. загострення. Секвестрально-норицева форма. Застарілий неконсолідований перелом кісток лівої гомілки. Стан після БІМОС лівої в/гомілкової к-ки, МОС лівої м/гомілкової кістки (2019р). Стан після видалення цем.спейсера лівої в/гом.к-ки,металоконструкції лівої м/гом.к-ки,кісткової аутопластики лівої в/гом.к-ки, ЧКДО ап.Іллізарова(20.08.2020р.)Стан після демонтажу ап. Іллізарова(03.03.2021 р.) (т.1 а.с.34)

У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4314 від 03.08.2021 вказано, що хронічний п/тр. остеомієліт лівої в/гомілкової кістки в ст. загострення. Секвестрально-норицева форма. Застарілий неконсолідований перелом кісток лівої гомілки. Стан після БІМОС лівої в/гомілкової к-ки, МОС лівої м/гомілкової кістки (2019р). Стан після видалення цем.спейсера лівої в/гом.к-ки, металоконструкції лівої м/гом.к-ки, кісткової аутопластики лівої в/гом.к-ки, ЧКДО ап.Іллізарова (20.08.2020р.) Стан після демонтажу ап. Іллізарова (03.03.2021 р.) Стан після секвестрнекректомії, уісткової аутопластики лівої в/гом. кістки (06.07.2021р.) (т.1 а.с.35)

З виписки із медичної картки стаціонарного хворого №506/20 від 17.01.2022, вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз післятравматичний, апластичний псевдартроз лівої великогомілкової на межі середньої та нижньої третини її діафізу, вкорочення лівої гомілки на чотири сантиметри. (М84.16) (т.1 а.с.38)

З виписки із медичної картки стаціонарного хворого №495/319 від 12.07.2022, вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз: консолідуючий післятравматичний, апластичний псевдартроз лівої великогоміл-кової на межі середньої та нижньої третини її діафізу фіксований апаратом Ілізарова. Залишкове вкорочення лівої гомілки на чотири сантиметри. (М84.16). Амнезес захворювання: хворіє на протязі останніх трьох років після травми отриманої в ДТП.Неодноразово оперований в різних установах Львова. В зв?язку з відсутністю зрощення і формуванням несправжнього суглоба лівої великогомілкової кістки, вкороченням гомілки на 4 (чотири) сантиметри був прооперований у відділенні артроскопії КП «ВОКЛ», де хворому було виконано операцію адаптуючого остеосинтез лівої великогомілкової кістки по ОСОБА_8 . Зараз госпіталізований в центр артроскопії та малоінвазивних втручань ВОКЛ для виконання клінічної проби на зрощення і демонтажу апарату ОСОБА_8 . Також у виписці, зокрема, вказано, що стан хворого покращився. На контрольній рентгенограмі кісток лівої гомілки відмічається зрощення в зоні псевдоартрозу великогомілкової кістки. Паторухливості в зоні псевдоартрозу, болей немає. Судинно-нервових розладів немає. Хворий самостійно пересувається, частково навантажуючи хвору ногу. Рани сухі. Зроблено перев?язку. Асептична пов?язка. 12.07.22р. виписаний зі стаціонару на амбулаторне лікування в поліклініку за місцем проживання. Видано виписку за час перебування в стаціонарі з 11.07.22р. по 12.07.22р. (т.1 а.с.40)

Також, позивач перебував у період з 15.08.2022 по 06.09.2022 на стаціонарному лікуванні у Шпиталі Базельського університету в м. Базель, Швейцарія. (т.1 а.с.41-47)

Крім того, судом встановлено, що під час ДТП яка сталося 21.10.2019, також потерпілою визнана ОСОБА_5 , яка на момент ДТП була вагітною, та внаслідок ДТП було отримано тяжкі тілесні ушкодження, і отримала інвалідність І групи «А». (т.1 а.с.54-61,62-63)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилась дитина ОСОБА_12 . (т.1 а.с.64)

Дитина ОСОБА_12 з народження має статус «дитина з інвалідністю». (т.1 а.с. 65-66)

З 16.02.2021 по 25.02.2021 ОСОБА_12 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» де у неї було виявлено підозру на мієлодиспластичний синдром, гостра лейкемія.

Як вбачається із зазначеного витягу, дитина народилася від І вагітності. Матері дитини під час вагітності було проведено 5 КТ всього тіла після того, як на 9 тижні вагітності мама отримала важку черепно-мозкову травму, травму черевної порожнини у ДТП. Дитина народилась шляхом Кесарського розтину на 8 місяці вагітності. (т.1 а.с.67-69)

09.03.2021 ОСОБА_12 , також, проходила лікування в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр». (т.1 а.с.70-71)

16.03.2021 ОСОБА_12 надалі перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні гематології та хіміотерапії в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» з діагнозом гостра мієлоїдна лейкемія, де проходила різного роду обстеження та лікування, зокрема хіміотерапію. (т.1 а.с. 72-76)

В подальшому ОСОБА_12 проходила лікування у відділенні гематології та хіміотерапії в КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» з

30.04.2021 по 10.06.2021 та з 06.09.2021 по 13.09.2021, з 04.01.2022 по 11.02.2022. (т.1 а.с.77-80, 81-83, 84-87)

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 померла в Швейцарії. (т.1 а.с. 88-91)

14.04.2023 ОСОБА_6 звернувся за проведенням комісійної судово-медичної експертизи до Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради Департаменту охорони здоров`я.

За результатами проведеної експертизи на підставі медичних документів складено Акт судово-медичного дослідження №87, із заключної частини якого вбачається, що згідно записів наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , даних додаткових методів обстежень (2019, 2022 та 2023 р.), обстеження лікарів ортопедів-травматологів КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» ЖОР 14.04.2023 року, враховуючи обставини отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , відповідаючи на поставлені запитання, комісія приходить до заключення: у ОСОБА_1 станом на 2019 рік (21.10.2019р. дорожньо-транспортна подія, керував мотоциклом) виявлено:

- закриту тупу травму лівої верхньої кінцівки: синці в ділянці променево-зап?ястного суглобу та перелом променевої кістки в типовому місці;

- закриту тупу травму лівої нижньої кінцівки: синців в ділянці кульшового суглобу, стегна та гомілки, переломи шийки та середньої третини стегнової кістки та обох кісток гомілки в нижній третині (висновок експерта № 1237 від 21.11 2019 - 03.12.2019 р).

Станом на квітень 2023 року - переломи лівої стегнової кістки та обох кісток гомілки із дефектом великогомілкової кістки із його заміщенням (в компресійно-дистракційному апараті Ілізарова) не зрощені, які призвели до порушення функції лівої нижньої кінцівки III ступеню.

Згідно Таблиці відсотків втрати загальної працездатності внаслідок різних травм незрощений перелом стегна (п. 141) становить 55%; великогомілкової кістки (п. 151/6) - 35%; порушення функції лівої нижньої кінцівки внаслідок травми стегна (п. 142/в) - 45 %.

Враховуючи такі дані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою загальної втрати працездатності не менш ніж на одну третину, були спричинені при дорожньо-транспортній пригоді за обставин вказаній в медичній документації в 2019 р. (т.1 а.с.92-97)

Як вбачається з розрахунку №146439 страхового відшкодування від 30.03.2021 ОСОБА_1 , зокрема, визначено розмір майнової шкоди 30299,95 грн, розмір моральної шкоди - 1515, 00 грн. (відповідно до ст. 26-1 «Відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Розрахунок страхового відшкодування 30299,95 х 5% = 1515,00 грн.) (т.1 а.с.98)

Отже, позивачу було виплачено АТ «Просто-страхування» у загальному розмірі 31814,95 грн. (т.1 а.с.99)

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №548/23 від 01.05.2023, наявність у ОСОБА_1 психотравмувальних факторів обґрунтовують виникнення моральної шкоди внаслідок: нервового (психічного) стресу; сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні з будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 21.10.2019, погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально побутовій сфері. Матеріальний еквівалент моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1 склав 810 000 грн. Ця сума включає компенсацію за перенесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного стану. (т.1 а.с.102-112)

Відповідно до договору №0411-1/23 від 11.04.2023, рахунку-фактури №0411/1 від 11.04.2023 вартість вищевказаної експертизи становить 25380,00 грн. (т.1 а.с.115-116,117)

Згідно платіжної інструкції позивачем було сплачено 25380,00 грн. (призначення платежу: оплата рахунку №0411/1 за проведення психологічної експертизи згідно договору №0411-1/23 від 11.04.2023 від ОСОБА_1 ) (т.1 а.с.118)

Позивач також зазначав, що його сімейні відносини після ДТП погіршилися та призвело до розірвання шлюбу з ОСОБА_5 (т.1 а.с.126)

В матеріалах справи містяться квитанції, а саме 01.11.2019 про перерахування ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 50000,00 грн. (призначення платежу надходження готівки за платіжними картками. Надходження готівки на лікування ОСОБА_5 яка потрапила в аварію в с. Солонка 21.10.2019 від ОСОБА_4 , та 05.11.2019 про перерахування ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 50000,00 грн. (призначення платежу надходження готівки за платіжними картками. Надходження готівки на лікування ОСОБА_5 яка потрапила в аварію в с. Солонка 21.10.2019 від ОСОБА_4 (т.1 а.с.157,158)

З заяви від 24.02.2021 року яка була складена потерпілими ОСОБА_1 та ОСОБА_23 в межах кримінальної справи, зокрема, вбачається, що цивільних позовів на стадії досудового розслідування не заявлено та подаватися такі не будуть. Обвинувачений ОСОБА_4 з потерпілими примирився, відтак претензій будь-якого характеру до нього у них немає та в подальшому не буде.

Також, 30.12.2020 між потерпілими у кримінальному провадженні ОСОБА_1 , ОСОБА_23 (батько ОСОБА_5 , яка в силу ч.6 ст. 55 КПК України перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви про визнання потерпілою) та ОСОБА_4 було укладено договір про порядок відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. (т.1 а.с.164-165)

Вказаним договором сторонами визначено, а саме у п.7-10, що потерпілі до підозрюваного не мають жодних претензій, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної їм внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди; Потерпілі запевняють та гарантують, ще не зверталися та не мають наміру звертатися в майбутньому до підозрюваного ОСОБА_4 із цивільним позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок даної дорожньо транспортної пригоди. Станом на момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно правова відповідальність підозрюваного ОСОБА_4 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АO3292105, укладеного із ПрАТ «ПРОСТО-страхування», у зв`язку із чим, відшкодування заподіяної потерпілим шкоди буде врегульовуватися в порядку визначеному положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто за рахунок виплати страхового відшкодування. Потерпілі погоджуються, що відшкодування шкоди внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди не буде врегульовуватися в порядку ст. 1194 ЦК України в судовому порядку.

Відповідно до розпорядження №337901 на виплату страхового відшкодування від 20.04.2021 ОСОБА_1 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 168185,05 грн., з яких 105000,00 грн. відшкодування шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілого, та 75114,00 грн шкода пов`язана із втратою працездатності потерпілим. (т.2 а.с.5,6)

З листа АТ «Просто-страхування» від 13.05.2021 вбачається, зокрема, що на підставі Закону України та відповідно до наданих документів Страхова компанія прийняла рішення про відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 повної страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого по 200000,00 грн. кожному. (т.2 а.с.7-8)

Нарахована сума по справі №146440 (постраждала особа ОСОБА_5 складається з наступних частин:

4173,00 грн х36 =150228,00 грн. (де 4 173,00 грн - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку) - відповідно до п. 26.2. статті 26. «Шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим», Закону України: «Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення 1 групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку»;

??? 49 772,00 грн - відповідно до п. 24.1. статті 24. «Відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого», Закону України: «У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів». Оскільки, до заяви на страхову виплату були надані витрати за лікування значно більші нарахованої суми, проте: відповідно до п. 36.1. статті 36. «Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати», Закону України:«... Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою».

Нарахована сума по справі № 146439 (постраждала особа - ОСОБА_1 ) складається з наступних частин:

4 173,00 грн х 18 = 75 114,00 грн (де 4 173,00 грн - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку) - відповідно до п. 26.2. статті 26. «Шкода пов`язана із стійкою втратою працездатносте потерпілим», Закону України: «Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення 2 групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку»;

124 886,00 грн - відповідно до п. 24.1. статті 24. «Відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого», Закону України: «У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів». Оскільки, до заяви на страхову виплату були надані витрати за лікування значно більші нарахованої суми, проте: відповідно до п. 36.1. статті 36. «Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати», Закону України: «... Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою».

Належні страхові відшкодування були перераховані на карткові рахунки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зазначені у заявах на виплату страхового відшкодування.

Судом також було оглянуто під час судового засідання матеріали кримінальної справи №450/184/21.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 3, 4 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Тобто ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, особу, відповідальну за моральну шкоду, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, зокрема наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти) від 12.07.2007 року).

ЄСПЛ у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29.03.2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу), «Caloc v. France» (Калок проти Франції) та «Niedbala v. Poland» (Недбала проти Польщі) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19, зазначила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Частинами 4,5 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка мала місце 21.10.2019, та внаслідок якої ОСОБА_1 було спричинено тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, через що позивач ОСОБА_1 зазнав фізичного болю, страждань, а також душевних страждань, оскільки, на думку суду, спричинення встановлених тілесних ушкоджень беззаперечно тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливість активного особистого життя, роботи в попередніх обсягах (до травми) та потребує додаткових зусиль, необхідних для організації свого життя як в побуті, так й роботі у зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями. Після отримання тілесних ушкоджень позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, які призвели до тривалого розладу здоров`я, інвалідності.

Про спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди зазначено й в висновку судової психологічної експертизи №548/23 від 01.05.2023, згідно якої досліджувана ситуація (події та обставини дорожньо-транспртної пригоди 21.10.2019 відповідачем ОСОБА_4 ), є дійсно психотравмуючими для ОСОБА_1 та як наслідок призводять до нервого (психологічного) стресу, сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 21.10.2019, погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану, вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд вважає наступне.

Ст.3 ЦК України визначає загальні засади цивільного законодавства, до яких відноситься, в тому числі, й п.6 - справедливість, добросовісність та розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.п.3, 9 постанови №4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте, з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі №607/11755/20 (провадження №61-13672св21).

У рішенні Європейського Суду з прав людини (від 28 травня 1985 року справа Abdulaziz,CabalesandBalkandali v. UnitedKingdom) враховувалося те, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, які за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретнимсуд розцінює як суттєві моральні стражданняотримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок суспільно-небезпечного діяння, вчиненого відповідачем, що у свою чергу спричинило моральні страждання позивача, порушення організації та устрою життя.

Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що протиправними діями відповідача ОСОБА_4 позивачу спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я та негативних наслідків (інвалідність), тобто до порушення нормальної життєвої обстановки, вимушених змін звичайного способу життя та роботи в негативну сторону, необхідності в додаткових зусиллях для відновлення та організації нормального способу життя, а тому, враховуючи глибину та тривалість фізичних і душевних страждань позивача, перенесений стрес, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково - стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000 гривень.

Саме таку суму суд вважає співмірною заподіяній моральній шкоді потерпілому. Також при визначенні розміру моральної шкоди, суд керується принципом розумності, виваженості та справедливості, враховує всі встановлені обставини по справі.

З наведених вище підстав, в тому числі з врахуванням положень ч.3 ст. 23 ЦК України, згідно якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, а висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, у зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду саме в розмірі 150000,00 грн.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивача, і не призведе до його безпідставного збагачення.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що він добровільно відшкодував завдані збитки позивачу, оскільки наявні в матеріалах справи квитанції в призначені платежу містять відомості що вони «…для лікування ОСОБА_5 » (т.1 а.с.157,158), також наявні в матеріалах розпизки складені другим потерпілим ОСОБА_24 (т.2 а.с.228-230), тобто будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 було відшкодовано моральну шкоду ще одному потерпілому, а саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду.

Крім того, позивачем по справі понесено витрати на проведення експертизи у розмірі 25380 грн. 00 коп., що підтверджується рахунком- фактурою №0411//1 від 11.04.2023 (т.1 а.с.117) та платіжною інструкцією від 12.04.2023 (т.1 а.с.118), які суд вважає занеобхідним стягнути з відповідача на корить позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 150 000 (сто п`ядесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в сумі 25380 (двадцять п`ять тисяч триста вісімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 26.06.2025.

Суддя Мартьянова С.М.