Справа № 465/5154/23
Провадження 2/465/926/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Гайдучок І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги "Україна" про захист прав споживача шляхом стягнення збитків та моральної шкоди за невиконання договору, -

встановив:

Позивач через свого адвоката звернулася в суд із позовом до ТзОВ «Центр правової допомоги України» про захист прав споживача шляхом стягнення збитків та моральної шкоди за невиконання договору № 24042303 від 24 квітня 2023 року, які у подальшому уточнила. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 24 квітня 2023 року між позивачкою та відповідачем укладено договір №24042303 про надання правової допомоги /юридичних послуг (надалі договір). Відповідно до пункту 1.1. договору виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п. 1.2. цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за наданні послуги. У пункті 1.2. договору сторони визначили перелік юридичних послуг, вид та обсяг правової допомоги, що надається, а саме підготовка проекту позовної заяви від імені адвоката про визнання фізичної особи банкрутом. На виконання умов пункту 3.1. договору позивачка 24.04.2023 оплатила 15 000,00 грн. Сторони визначили, що договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.05.2023. Однак, всупереч умовам договору, строку виконання зобов`язання за договором, відповідач до 31.05.2023 року не виконав своє зобов`язання щодо підготовки проекту позовної заяви від імені адвоката про визнання фізичної особи банкрутом. Зазначає, що позивачкою також сплачено додатково відповідачу 5000,00 грн., як пояснили представники відповідача, на сплату судового збору, що підтверджується квитанцією від 28.04.2023. 16.06.2023 ОСОБА_1 звернулась з вимогою про повернення коштів, однак відповідач кошти не повернув. Відтак, за невиконання умов договору №24042303 про надання правової допомоги /юридичних послуг від 24 квітня 2023 року сума збитків, моральної шкоди та неустойки становить 145 300 грн., яка складається з 15000 грн. збитків за невиконання умов договору; 50000 грн. моральної шкоди спричиненої невиконанням договору, 15000 грн. за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про надання послуги, що нараховано згідно приписів п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»; 60 300 грн. пені за період з 01.06.2023 по 12.10.2023, яка нарахована згідно приписів ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та 5 000, 00 грн. як безпідставно набуті кошти. Відтак, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ухвали суду від 05 вересня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання з розгляду позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Не заперечує тієї обставини, що з позивачкою було укладено договір № 24042303 від 24 квітня 2023 року з метою отримання правової допомоги, а саме підготовки проекту позовної заяви про визнання фізичної особи банкрутом. Зазначає, що позивачкою не було надано адвокату для підготовки документи, що підтверджують припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50% місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов"язань. Для підготовки такої заяви позивачкою не надано докумети, перелік яких визначений ст.116 Кодексу України з питань банкрутства. Відтак, ненадання позивачкою документів унеможливило виконання відповідачем договору в рамках предмету договору.

У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивачки просить задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що в межах укладеного договору відповідач не звертався до позивачки з вимогою про надання додаткових документів, доводи відповідача є надумані та безпідставні, суперечать фактичним обставинам справи.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду цивільну справу № 465/5154/23, явку позивачки та представника відповідача визнано обов`язковою, попереджено сторін про наслідки неприбуття в судові засідання без поважних причин і неповідомлення про це суд.

В подальшому стороною відповідача на обгрунтування доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, долучено ряд письмових документів.

В судовому засіданні позивачка та її представник надали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просять позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача надав аналогічні пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову у зв"язку з його безпідставністтю.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, у зв"язку з черговою неявкою представника відповідача та незабезпечення свідка в судове засідання, просить розглянути справу по суті та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24 квітня 2023 року між позивачкою та відповідачем укладено договір про надання правової допомоги № 24042303 за умовами якого виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, зазначені в п. 1.2 цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Відповідно до п.1.2 договору послугою, яка надається згідно договору є проект позовної заяви від імені адвоката про визнання фізичної особи банкрутом.

Згідно з п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору про надання правової допомоги № 24042303 від 24 квітня 2023 року, виконавець зобов`язаний після внесення замовником передплати в розмірі повної вартості послуг відповідно до п.п. 3.1 та 3.2 цього договору приступити до надання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього договору в повному обсязі, своєчасно і якісно, керуючись чинним законодавством України.

Розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього договору становить 15000 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги № 24042303 від 24 квітня 2023 року цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 травня 2023 року.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства Україна.

З долученої довідки з відтиском печатки відповідача вбачається, що позивачкою внесено оплату юридичних послуг за договором в розмірі 15 000,00 грн.

16.06.2023 позивачкою на поштову адресу відповідача скеровувалася вимога про повернення коштів, оскільки всупереч умовам договору, відповідач не виконав в строк свої зобов"язання щодо підготовки проекту позовної заяви від імені адвоката про визнання фізичної особи банкрутом, у зв`язку з чим вона вимагає повернути їй у 7-денний строк з моменту отримання вимоги кошти в розмірі 20 000 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1-3 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

В спростування заявлених позовних вимог відповідачем долучено копії акту перевірки обставин надання позивачці правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги № 24042303 від 24.04.2023, статистичної картки та інформаційної довідки, зокрема, до договору № 24042303 від 24.04.2023, уточненої інформаційної довідки, які в односторонньому порядку підписані лише відповідачем у справі.

Суд вважає, що дані документи не спростовують заявлених позовних вимог позивачки.

Свою позицію відповідач обгрунтовує тим, що позивачкою не надано відповідних документів, які необхідні для підготовки позовної заяви, однак такі пояснення суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували зазначені обставини, зокрема, і звернення відповідача до позивачки про надання документів, необхідних для здійснення представництва.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що позивачкою додатково оплачено відповідачу по договору № 24042303 від 24.04.2023 грошові кошти в розмірі 5000, 00 грн.

Згідно договору, виконавець має право відмовитися від виконання зобов`язань за цим договором у випадку ненадання або несвоєчасного надання замовником повного обсягу документів та інформації, необхідної для надання юридичних послуг, зазначених в п. 1.2 даного договору, однак відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на реалізацію цього права.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 цієї ж постанови Пленуму зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обставинами, які безумовно вплинули на заподіяння позивачці моральної шкоди, яка полягає у понесених нею моральних (душевних) стражданнях є, зокрема, тривале неповернення їй грошових коштів за правничі послуги, які їй не були надані та поведінка відповідача, який жодним чином не реагує на порушення її прав як сторони договору.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До позовної заяви долучені копії ордеру серії ВС №1215982 на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діляьністю серії ЛВ №001128, договору про надання правової допомоги №24 від 29 червня 2023 року, рахунку №1 за правничі послуги від 10 липня 2023 року, з яких вбачається, що вартість правової допомоги, яка надана позивачці в даній розглядуваній судовій справі склала 30 000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 334/8182/19.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі№742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

Також, питання співмірності судових витрат розглядалось Великою Палатою Верховного Суду у справі № 550/936/18, за результатами якої Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи, фінансовий стан обох сторін».

В постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 наголошено на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ґрунтуючись на принципі співмірності при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність понесених витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, витраченого часу, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат, пов"язаних з наданням правової допомоги позивачці в розмірі 15 000 грн.

На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги "Україна" про захист прав споживача шляхом стягнення збитків та моральної шкоди за невиконання договору - задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги "Україна" (м. Київ, вул. Антоновича, буд.58, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) збитки за невиконання умов договору № 24042303 від 24 квітня 2023 року в розмірі 15 000 (п"ятнадцять тисяч гривень) 00 коп., 10 000 (десять тисяч) 00 грн. моральної шкоди, спричиненої невиконанням договору № 24042303 від 24 квітня 2023 року, 15 000 (п"ятнадцять тисяч гривень) 00 коп. за порушення умов договору № 24042303 від 24 квітня 2023 року, 15 000 (п"ятнадцять тисяч гривень) пені за період з 01.06.2023 по 12.10.2023.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги "Україна" (м. Київ, вул. Антоновича, буд.58, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п"ятнадцять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги "Україна" (м. Київ, вул. Антоновича, буд.58, ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги Україна", юридична адреса: м. Київ, вул. Антоновича, буд.58, .

Суддя В. Кузь