Справа №296/5124/25
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

23 червня 2025 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом, поданим представником ОСОБА_1 - адвокатом Бардошевською Тетяною Ігорівною, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсаря Валентина Володимировича, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Бардошевська Т.І. звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просила:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу 14/600 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 114/981 часток земельної ділянки кадастровий номер :05:025:0057, укладений 07.02.2025 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

-скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 14/600 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 114/981 часток земельної ділянки кадастровий номер :05:025:0057.

Відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 19.05.2025 вказану цивільну справу направлено за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 для розгляду вказаної цивільної справи головуючим суддею визначено Стрілецьку О.В.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 7 та п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підстави недійсності правочинів наведені також в статтях 218-235 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом адвокат Бардошевська Т.І. просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.02.2025, при цьому в позовній заяві всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України відсутній виклад обставин з посиланням на докази, які їх підтверджують, які б вказували на те, які вимоги закону не були дотримані при укладені оспорюваного договору купівлі-продажу, які відповідно до закону мають правовий наслідок у вигляді визнання такого правочину недійсним.

В позовній заяві адвокат посилається на положення ст. 362 ЦК України, в частині 4 якої водночас передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29 травня 2019 у справі №362/3810/16-ц зроблений висновок, що тлумачення частини 4 статті 362 ЦК України свідчить, що при визнанні недійсним договору купівлі продажу, який порушує переважне право, жодним чином не відновлюються інтереси особи, переважне право якої порушене. Переважне право за таких умов і не може бути захищеним, оскільки, визнання правочину недійсним вчиненого з порушенням переважного права не відновлює порушеного переважного права, тому що договір купівлі-продажу не завжди є наслідком реалізації переважного права і немає будь-яких передумов для зобов`язання співвласника для укладення договору, а відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд зобов`язаний враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Сталою є практика Верховного Суду, яка передбачає, що при оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити ефективне поновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на те, що представник позивача подала позов, який не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати строк, достатній для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 4, 177, 185, 187України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 7 (семи) календарних днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Стрілецька