Справа № 496/3065/25
Провадження № 2/496/2356/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом в.о. керівника Біляївської окружної прокуратури Малєєва Юрія Миколайовича в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України та Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, на стороні позивачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради про стягнення витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В.о. керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України та Одеської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з відповідача витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення в сумі 7 966,63 грн. та перерахувати їх в дохід Державного бюджету; стягнути з відповідача на користь Одеської міської ради кошти у сумі 581,28 грн матеріальної шкоди.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що вона не підсудна Біляївському районному суду Одеської області з таких підстав.

Суддя, в провадження якого надійшла відповідна справа, насамперед зобов`язаний перевірити чи належить розгляд такої справи до підсудності цього суду.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з відповіддю №5188/5724 від 28.05.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до загальних правил територіальної юрисдикції (підсудності), визначених частиною першою статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Прокурор у позовній заяві посилається на положення ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини 3 статті 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Предметом заявлених позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, регламентується статтею 1206 ЦК України.

Зміст та суб`єктний склад зобов`язання, що регулюються статтею 1206 ЦК України, дозволяють констатувати, що це зобов`язання не є договірним, але не є зобов`язанням із відшкодування шкоди в розумінні статті 1177 ЦК України (відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення), оскільки, зокрема, понесені закладом охорони здоров`я (кредитором) витрати на лікування не є завданою боржником (особою, яка вчинила злочин) шкодою. Зазначене має принципове значення, оскільки покладений на відповідну особу обов`язок не є видом цивільно-правової відповідальності, до цих правовідносин не підлягають застосуванню загальні положення про відшкодування шкоди, у тому числі такі, що стосуються підстав виникнення зобов`язання, змісту шкоди, солідарного обов`язку боржників тощо.

У контексті правовідносин даної справи наведене має значення для визначення її підсудності. Оскільки відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, не є за своєю суттю відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а за правовою природою цей позов є регресним позовом до винної вимоги.

Таким чином, для визначення підсудності цієї справи вимоги ч.3 ст. 28 ЦПК України не застосовуються.

Ураховуючи правила підсудності справ, зокрема частину 1 статті 27 ЦПК України, згідно з якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання відповідача ОСОБА_1 суддя доходить висновку, що ця справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Біляївського районного суду Одеської області.

Наслідком недотримання правил територіальної підсудності є обов`язкове скасування судового рішення, постановленого неповноважним судом. На підтвердження цього висновку свідчать норми національного права та його джерела.

Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення ухвалено судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) (частина 1 статті 378 ЦПК України).

У розумінні п.1 ст. 6 Конвенції суд, який розглянув справу, не віднесену до його підсудності, не може вважатися «судом, встановленим законом». Відтак суд не може перебирати на себе повноваження із розгляду справи, яка належить до виключної компетенції іншого суду.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом», про яку йдеться у статті 6 Європейської конвенції з прав людини, наведено Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України, де Суд наголосив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку компетенційну складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Отже суддя, в провадження якого надійшла відповідна справа, має перевірити чи належить її розгляд до підсудності цього суду.

Частиною 9 статті 187 ЦПК України визначено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України).

Згідно із ч.3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Територіальна юрисдикція справ за місцем реєстрації місця проживання відповідача належить до юрисдикції Приморського районного суду Одеської області.

Таким чином, цей позов не підсудний Біляївському районному суду Одеської області та відповідно до положень п.1 ч.1, ч.3 ст. 31 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача, до Приморського районного суду Одеської області.

Керуючись ст ст.31, 187 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Справу за позовом в.о. керівника Біляївської окружної прокуратури Малєєва Юрія Миколайовича в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України та Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, на стороні позивачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради про стягнення витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення передати за підсудністю до Приморського районного суду Одеської області (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з моменту її підписання.

Передачу справи на розгляд Приморського районного суду Одеської області за встановленою підсудністю здійснити на підставі цієї ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя М.Л. Пасечник