УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

справа № 306/1029/22

провадження № 61-5622св25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Ситнік Олени Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки і піклування Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі 2 000,00 грн з кожного з урахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду 10 квітня 2025 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про постановлення окремих ухвал відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Залізничного районного суду м. Львова.

29 квітня 2025 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 через засоби поштового зв`язку подано касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду 10 квітня 2025 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Ситнік О. М. , судді які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Фаловська І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та витребувано справу із Залізничного районного суду м. Львова.

09 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано клопотання про визнання зловживання процесуальними правами, в якій просила визнати зловживання процесуальними правами та залишити касаційну скаргу ОСОБА_5 , подану від імені підсудного, обвинуваченого у вчиненні особливо тяжких злочинів - ОСОБА_2 , без розгляду.

22 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано клопотання про визнання зловживання процесуальними правами, в якій просила визнати зловживання процесуальними правами та залишити касаційну скаргу ОСОБА_5 , подану від імені підсудного, обвинуваченого у вчиненні особливо тяжких злочинів - ОСОБА_2 , без розгляду.

16 червня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду та передана

судді-доповідачу.

23 червня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний Суд» подано заяву про відвід судді Ситнік О. М. від участі у розгляді справи № 306/1029/22

Заява мотивована тим, суддя Ситнік О. М.не відреагувала та не розглянула її клопотання від 09 травня 2025 та від 22 травня 2025 року про визнання зловживання процесуальними правами, що свідчить про упередженість та прихильність до позивача.

Вказує, що суддя-доповідач Ситнік О. М. не вжила заходів для запобігання зловживанню адвокатом ОСОБА_2. процесуальними правами, не застосувала жодних заходів до касаційної скарги, що не викликає довіри до судді. Ігнорування суддею очевидних процесуальних зловживань з боку учасників справи може додатково вказувати на допущення суддею дисциплінарного проступку.

Зазначає, що суддя Ситнік О. М. відкрила касаційне провадження за касаційною скаргою, яка містила образи і приниження, втручання в її особисте життя, використання дитини з метою помсти.

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ситнік О. М. у справі № 306/1029/22 визнано необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України передано для автоматизованого розподілу і згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року визначено судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гульку Б. І.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Ситнік О. М. немає, оскільки доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначеної судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За змістом частини восьмої статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У частині першій статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Ситнік О. М виявляла особисту заінтересованість або вчиняла будь-які незаконні дії. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Верховного Суду Ситнік О. М., а свідчать лише про незгоду заявника із прийнятими суддею рішеннями та зводяться до власного тлумачення норм права, що не є підставою для відводу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У такому висновку Верховний Суд керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Ситнік Олени Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки і піклування Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько