печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі судового засідання - Колесник А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 757/51499/21-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач АТ КБ «Приватбанк»), в якому просить суд, стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 10 049 грн. 87 коп. судові витрати та витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11.01.2021 року у справі № 295/11874/20 судом визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 10.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 6459, про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № ZRXRRRX05480128 від 13.03.2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 244 102 грн. 52 коп. за період з 13.03.2007 року по 01.06.2017 року.

Вказує, що під час виконання виконавчого напису № 6459 від 10.07.2017 року, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2, Богунським відділом державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було стягнуто з позивача та користь відповідача 10 049 грн. 87 коп.

Оскільки, виконавчий напис нотаріуса судом визнано таким, що не підлягає виконанню, то і кошти стягнені за таким виконавчим написом є безпідставно отриманими.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

05.07.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позову. Вважає недоведеним перерахування стягнутих коштів від державної виконавчої служби на рахунок ПриватБанка для погашення відповідної заборгованості. Просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Разом з тим, у матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Позов підтримує,просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/11874/20 від 11.01.2021 року, встановлено, що 10.07. 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. вчинено виконавчий напис № 6459 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного банку «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №ZRXRRRX05480128 від 13.03.2017 року заборгованість за кредитним договором станом на 01.06.2017 року, грошових коштів в сумі 244 102 грн. 52 коп., з них: заборгованість за тілом кредиту 7864 грн. 36 коп.; заборгованість за відсотками 100 320 грн. 40 коп.; заборгованість з пені 123 817 грн. 40 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 11 600 грн. 12 коп. Стягнення здійснюється за період з 13.03.2007 року по 01.06.2017 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

05.01.2018 року постановою старшого державного виконавця Присяжнюк Е.Ю. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 на виконання виконавчого напису № 6459 від 10.07.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу.

До того ж, матеріалами справи встановлено що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/11874/20 від 11.01.2021 року, яке набрало законної сили, було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6459 від 10.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № ZRXRRRX05480128 від 13.03.2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 244 102 грн. 52 коп. за період з 13.03.2007 року по 01.06.2017 року.

Так, відповідно до матеріалів справи, Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 244 102,52 грн., стягнув з позивача кошти у сумі 10 049, 87 грн.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, суд вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог про повернення стягнутих коштів.

Аналогічні висновки витікають з постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року в справі № 910/1531/18.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідач безпідставно набув грошові кошти в розмірі 10 049,87 грн. то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. за подання позову відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правничої допомоги, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, вказану вимогу стороною позивача не виконано.

На підставі викладеного, витрати на понесену правничу допомогу суд не стягує в силу ненадання доказів розміру понесених судових витрати.

Керуючись ст. 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 1212 ЦК України ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 133, 137, 141, 258, 263, 265, 268,353-355 суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 10 049,87 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Суддя О.М.Соколов