КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року

справа № 759/4792/23

провадження № 22-ц/824/3186/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - мале приватне підприємство «ЩАД», ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року, постановлене під головуванням судді Горбенко Н.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до малого приватного підприємства «ЩАД», співвідповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до МПП «ЩАД» про відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Позовні вимоги мотивувала тим, що є замовницею робіт з виготовлення вікон на дачу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, який як виконавець на суму 14 964,2 грн. підписав ОСОБА_3 та особисто вів усі роботи з виконання замовлення.

Вказала, що виготовлення та монтаж вікон неодноразово відтерміновувались під різними приводами, на що вона певний час погоджувалася з огляду на запевнення, що це в інтересах якості виробів.

Зазначила, що коли вікна були виготовлені, то останні мали істотні недоліки, про що вона письмово звернулася до керівництва підприємства, в котрому працював виконавець - ОСОБА_2 , який запевнив, що врегулює питання.

Він особисто керував доопрацюванням виробів, передбачених договором, а також двох додатково замовлених вікон на суму 5 600,00 грн., очолив монтажну бригаду. Проте, в день монтажу 20.05.2016 року він всупереч п. 3.3 договору щодо повного розрахунку в останній день монтажу, вихопив у неї гроші, призначені для остаточного розрахунку і, залишив об`єкт, не закінчивши роботи. Зважаючи на її намір викликати поліцію, ОСОБА_2 пообіцяв завершити роботу з усуненням виявлених недоліків, але, нібито через відсутність частини комплектуючих, пізніше, що виконано не було.

На таке порушення вона відреагувала письмовою претензією, на що та й в подальшому ОСОБА_2 дав марні обіцянки, а потім перестав реагувати, відмовлявся отримувати рекомендовану кореспонденцію.

Такі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змусили її звернутися до Держпродспоживслужби України із заявою.

Позиція ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навіть після впливу контролюючих та правоохоронних органів змушує її порушувати питання про реалізацію п. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» про розірвання договору та відшкодування їй збитків (з урахуванням зростання цін на аналогічну продукцію за період ухиляння підприємців від виконання договірних зобов`язань, що відповідає абз. 3 п. 7 ст. 8 Закону, з набуттям нею всіх передбачених законом прав та гарантій. На сьогодні аналогічна сертифікована продукція добросовісного виробника, що випускається з дотриманням державних стандартів та будівельних норм монтування, може бути замовлена за 148 417,00 грн.

Тому, вважала, що завдані їй матеріальні збитки становлять: ринкова вартість замовлення аналогічних столярних виробів у добросовісних виробників включно з послугами їх доставки і монтажу - 148 417,00 грн., а також демонтажу й транспортування неякісних виробів до столярного цеху по АДРЕСА_2 , - 6 000,00 грн.

Сплачена ціна замовлення за продукцію з істотними недоліками у сумі 19 410,6 грн., (замість одного вікна вартістю 1 153,6 грн, в процесі роботи було дозамовлено два вікна на суму 5 600,00 грн.), додаткові транспортні витрати на її автомобільні поїздки до цеху підприємства та на дачу, численні поїздки до контролюючих та правоохоронних органів, упущені можливості будівельних робіт за нижчих цін на матеріали та роботи - у сумі 52 000,00 грн.

Штрафні санкції за прострочення термінів виконання договору у сумі 1 941,00 грн (10 % від суми замовлення за п. 5.4 договору); відповідно до абз. 3 п. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» неустойка в розмірі одного відсотка вартості замовлення за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк загальною сумою - 283 386,00 грн.

Загальна сума: 148 417,00 + 6 000,00 + 19 419,6 + 52 000,00 + 1 941,00 + 283 386,00 = 511 154,00 грн.

Крім того, вказала, що незаконні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдали їй моральних збитків. Нетоварний вигляд виробів упродовж років знижує її настрій, викликає співчуття гостей та сусідів, глузування перехожих. Для збереження маркування на бракованих склопакетах під час спору вона не мала змоги мити вікна, що теж погіршувало вигляд будинку.

Прагнучи мирного розв`язання ситуації, вона тривалий час перебувала у вимушеному принизливому становищі прохача перед недобросовісними підприємцями, морально постраждала під час перебування на дачі сам на сам з бригадою на чолі з ОСОБА_2 , який вихопив у неї гроші до закінчення та прийому роботи, тиснув на неї, вимагаючи письмової відмови від будь-яких претензій.

Завдали їй моральних збитків також неодноразові випадки обману її підприємцями в процесі роботи щодо використання більш якісних матеріалів та щодо намірів закінчити роботу, введення ними в оману правоохоронних і контролюючих органів - щодо встановлення ними істини, могло створити хибне негативне уявлення про неї.

Моральні страждання негативно вплинули на її стан здоров`я, внаслідок чого під час безпосередньої взаємодії з виготовлювачами вікон вона регулярно лікувалася як амбулаторно, так і в умовах стаціонару. При цьому навіть під час її госпіталізації ОСОБА_3 телефонував з тривалим грубим тиском щодо усунення допущених ним недоліків у виробах за її рахунок, а її прохання виконувати договірні зобов`язання та не погіршувати безпідставним вимаганням її хворобливого стану ігнорував.

Тому, просила визнати договір між нею та МПП «ЩАД» розірваним, стягнути з відповідача завдані їй матеріальні збитки в сумі 511 154,00 грн. та завдані їй моральні збитки у сумі 60 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що позовні вимог ОСОБА_1 є обґрунтованими, адже належним чином не спростовано саме її доводи про порушення строків виконання робіт відповідачами. Суд зробив висновок про виконання замовлення у строки за договором попри інформацію позову про пропущені виконавцем строки та не спростування відповідачем цих доводів. Звертає увагу суду, що в судовому засіданні відповідач також не заперечував пропущених строків виконання замовлення. Між сторонами був складений договір, за умовами якого виконавець зобов`язувався за завданням замовника виконати роботи та надати послуги, в порядку та на умовах договору.

Позивачка звернулася до відповідача з претензією відразу після залишення домоволодіння скаржниці в день монтажу, а до суду - після вичерпання можливостей досудового врегулювання спору.

Зазначає, що судом не було враховано, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б його від відповідальності, клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення існування недоліку товару не заявляв. Відповідачі не надали належних та допустимих доказів про те, що недоліки у вікнах виникли з вини споживача- апелянта.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішень в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів з боку позивача в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України щодо отримання нею виробів неналежної якості не надано. Крім того, специфікація в матеріалах справи відсутня, що не дає можливість перевірити належність виробів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що замовником ОСОБА_1 та виконавцем ОСОБА_3 підписано договір без номера та зазначення дати, за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати роботи та надати послуги, а порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 2 а.с. 214-216).

Згідно п. 2 договору виконавець здійснює виготовлення віконних блоків з коробками згідно специфікації до 30.06.2015 року, здійснює монтаж віконних блоків з підвіконнями та відливами за адресою: АДРЕСА_3 до 04.07.2015 року.

Згідно п. 3 договору вартість послуг становить 14 964,2 грн. Оплата вноситься у вигляді авансу, що складає 50% від вартості робіт та поетапного розрахунку після проведення демонстрації готової продукції (міститься відмітка, написана від руки: оплачено 7 500,00 грн.). Остаточна оплата проводиться в останній день монтажу.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи договір був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 214-216 т. 1). Договір містить реквізити сторін та підписи.

Доводи апелянта про те, що договір був укладений з МПП «ЩАД» спростовуються вищезазначеними фактами, крім того, матеріали справи містять лист від ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 13.11.2017 року № 06.3/15158в, в якому зазначено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ЩАД» відсутні правовідносини ( а.с. 231 т. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 852 ЦК України визначено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором:

1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості;

2) розірвання договору та відшкодування збитків.

У апеляційній скарзі скаржниця не погоджується з висновком суду, що позивачка мала змогу звернутися до суду протягом розумного строку, однак претензії до відповідача датовані 2016 роком, той час як з позовом сторона звернулася лише в 2019 році. Зазначає, що до відповідача з претензією звернулася одразу після монтажу, а до суду - після вичерпання можливостей досудового врегулювання спору.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач писала претензії, адресовані ОСОБА_5 , остання датована 25.05.2016 року, проте, докази про направлення, а також отримання/неотримання останніх ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні (т. 1 а.с. 219-222).

31.12.2016 року позивачем направлено ОСОБА_2 інформаційний запит від 29.12.2016 року щодо інформування її про причини ненадання відповідей на претензії, порушення умов договору щодо остаточної оплати в останній день монтажу (20.05.2016 року вікна до кінця не змонтовано) та щодо неповідомлення її про припинення діяльності підприємства ще у 2013 році (т. 1 а.с. 223, 227). Докази отримання/неотримання останніх ОСОБА_2 інформаційного запиту в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи також наявні переписка засобами електронної пошти, зі змісту якої вбачається, що йде спілкування між приватними особами, проте, докази ідентифікації сторін діалогу як сторін спірного договору суду не надані (т. 1 а.с. 224-226).

Таким чином, матеріали справи не містять докази, що в проміжку часу між виконанням договору та поданням позову, тобто в період з 2015 по 2019 рік, здійснювала дії для захисту своїх порушених прав.

Як було встановлено районним судом в судовому засіданні, що укладений договір був виконаний - виконана робота прийнята та здійснено розрахунок за неї.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції специфікація в матеріалах справи відсутня, що не дає можливість перевірити належність виробів. Матеріали справи не містять розрахунку завданих збитків ОСОБА_1 з урахуванням вартості встановлених вікон. Позивачка просить відшкодувати всю шкоду за укладеним договором, однак до суду не надано доказів для встановлення того, на яку суму роботи були виконані, що впливає на суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

За викладених обставин, які відповідають наявним у справі доказам, та правового обґрунтування - колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції, судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: