Справа №443/508/25
Провадження №2/443/445/25
РІШЕННЯ

іменем України

24 червня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

при секретарі судових засідань Кушнір М.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Колтоновського О.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колтоновський Олександр Олегович, звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить стягунути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивує тим, що станом на дату подання позовної заяви у Жидачівському районному суді Львівської області перебуває справа №443/277/25 за позовом ОСОБА_2 до неї про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідачем не проживають разом з листопада 2024 року, оскільки відповідач вчинив щодо неї, спільних дітей та її сина від попереднього шлюбу психологічний тиск та домашнє насильство, погрожував фізичною розправою. Відповідно до акту №81 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.03.2025 вона разом із дітьми проживає без реєстрації в АДРЕСА_1

Відповідач участі у вихованні дітей не бере, матеріально спільних дітей не забезпечує, коштів на їхнє утримання у добровільному порядку не надає. Відповідач має достатній офіційний дохід та вважає, що останній фінансово має можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей. У зв`язку з цим, вважає за необхідне отримувати аліменти від відповідача на утримання двох дітей у розмір 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дозволить належним чином забезпечити найкращі інтереси та розвиток дітей.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

25.04.2025 представником відповідача адвокатом Пащуком А.І. подано письмові заперечення, згідно яких зазначає, що відповідач готовий сплачувати аліменти на дітей в розмірі від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи тим, що не погоджується із тим, що у позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач участі у вихованні дітей не бере, матеріально спільних дітей не забезпечує, коштів на їх утримання у добровільному порядку не надає. Відповідач систематично навідує дітей, проводить з ними час. Кожного разу привозить їм різні іграшки, книги, підгузники та інші засоби дитячої гігієни, фрукти та солодощі.

Щодо вислову позивачки про те, що коштів на утримання відповідач в добровільному порядку не дає, у відповідача є докази, що неодноразово позивачка витрачає кошти, які були призначені для дітей на свої потреби, оскільки має шкідливі звички, а тому відповідач замість того, щоб давати кошти, купує все необхідне дітям та кожного тижня це привозить їм.

Також при визначенні аліментів просить суд врахувати, що у відповідача наявна ІІІ група інвалідності, він змушений постійно приймати знеболюючі таблетки і два разки в рік лягати в стаціонар для підтримання свого здоров`я, на що власне йде значна сума коштів.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, з мотивів наведених у позовній заяві та письмових поясненнях, просили позов задоволити повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, з підстав викладених у запереченнях. Крім того повідомив, що отримує додатковий дохід, працюючи на будовах. Також зазначив, що на дату розгляду справи в суді шлюю між ним та позивачкою розірвано.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 (а.с.13-14).

Як видно із витягу з реєстру територіальної громади №2023/008491472 від 19.10.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з 26.02.2019 (а.с.11).

Малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично без реєстрації на даний час проживають з матір`ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №81 від 28.03.2025 (а.с.15-16).

Згідно довідок про доходи №792711, виданої ПФУ у Львівській області пенсіонеру ОСОБА_2 , останні перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності, яка за період з червня 2022 по червень 2025 становить 245383,08 грн. (а.с.97).

Також з відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 видно, що розмір його доходу становить, зокрема за 2020 115633,70 грн., за 2021 133335,06 грн., за 2022 117479,59 грн., за 2024 5522,73 грн., за 2025 26222,06 грн. (а.с.99-102).

Згідно висновку протоколу обстеження магнітно-резонансної томографії проведеної 09.06.2025 ОСОБА_1 , 1989 р.н., то в такому зазначено про те, що дана МРТ картина відповідає дистрифічно-дегенеративним змінам по типу остеохондрозу грудного відділу хребта (а.с.89).

ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.63).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №626099, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має третю групу інвалідності, травма одержана під час проходження сл. в результаті нещасного випадку не пов. з виконанням сл. обов.

Дата огляду 24.11.2023. Інвалідність встановлена на строк до 01.12.2025.

Висновок про умови та характер праці «робота без фізичного перевантаження».

Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності «лікування в невролога» (а.с.66-67).

Як видно із виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата надходження 29.05.2025, виписки 05.06.2025, у останнього наявний повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення) наслідки перенесеної ЧМТ струсу головного мозку (2014) у виді післятравматичної енцефалопатії зі стійким цефалгічним та вестибуло-атактичним синдромом, мнестично когнітивними розладами. Наслідки перенесеної травми шийного відділу хребта , фрагментарним зламом тіла С6 хребця у виді післятравматичного остехондрозу зі стійким болевим, корінцевим, та м`язево-тонічним синдромом.

Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці. Скарг на болі голови, розпираючого характеру, які супроводжуються тошнотою, інколи рвотою. Часті запаморочні стани, розлади рівноваги, порушення пам`яті та концентрації уваги. Болі в шийному відділі хребта, скованість рухів, іррадіація в руки, більше в ліву. Відмічає часті загострення після незначного фізичного наванатження. Травму отримав під час служби в армії в зоні АТО.

Лікувальні і трудові рекомендації Лікування кавінтон 2.00вв, альфахолін 4.0вм, тіамекс 2.0вм, нейрістон 1 т денно.

Рекомендовано спостереження невролога вазавітал нейро 1т 2р/д 1 міс (а.с.98).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч.ч.1,2 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Заперечуючи позовні вимоги відповідач покликається на те, що хоч діти і проживають разом із матір`ю відповідач систематично їх навідує, проводить з ними час та грається. Кожного разу привозить їм різні іграшки, книги, підгузники та інші засоби дитячої гігієни, фрукти та солодощі.

На підтвердження вказаного факту, відповідачем долучено фото-таблицю, на які зображено продукти харчування, засоби гігієни та іграшки (а.с.40-60).

Однак, з таких фото світлин не можливо встановити, ким ці продукти харчування придбавались, для кого такі придбавалися та період коли такі товари були придбані, а відтак суд їх до уваги не бере.

В судовому засіданні позивачка не заперечувала той факт, що відповідачем періодично куплялись продукти харчування та іграшки для їхніх дітей.

Також як на підставу зменшення розміру аліментів відповідач покликався на те, що у нього наявна ІІІ група інвалідності, він змушений постійно приймати знеболюючі таблетки і два разки в рік лягати в стаціонар для підтримання свого здоров`я, на що власне йде значна сума коштів, проте доказів, які підтверджували б понесення відповідачем витрат на лікування, суду не надано.

Також судом також досліджувались письмові докази, а саме службова характеристика на ім`я ОСОБА_2 від 09.03.2016, письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.02.2025, які надані працівникам поліції, а також письмове звернення ОСОБА_2 до служби у справах дітей Ходорівської міської ради від 27.03.2025 (а.с.61-62, 64-65), однак такі матеріали не стосуються предмету доказування у даній справі, а відтак судом до уваги не беруться.

Досліджені в судовому засіданні електронні докази, а саме відеозаписи надані відповідачем, суд вважає неналежним доказом, оскільки вони не містять даних про обставини, що мають значення для цієї справи.

Крім того, суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», прожитковий мінімум на дітей віком 6 років, з 1 січня 2025 року становить 2563 гривні.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема: постійне проживання дітей з матір`ю, яка здійснює догляд за ними, обов`язок обох батьків утримувати дітей, те, що відповідач працездатна особа, відсутність у останнього інших непрацездатних утриманців, розмір доходу відповідача та зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.04.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що на думку суду, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей, враховуючи їх вік, стан здоров`я та матеріальні потреби.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

За змістом ч.ч.1, 4ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України).

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64).

Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/WestAllianceLimitedпроти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01), «Меріт протиУкраїни» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс протиЛатвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем подано такі документи:

-Договір №126 про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2025 року, який укладений між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Колтоновським Олександром Олеговичем (а.с.17-18);

-Актом №1 приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №126 від 01.04.2025 (а.с.20).

З умов наданого договору вбачається, що предметом цього договору є правова допомога, що надається адвокатом клієнту. Укладаючи цей договір клієнт доручає адвокату виконання послуг в його інтересах (п.2.1 договору). Адвокатська правова допомога (юридичні послуги) полягає у наданні клієнту послуг щодо захисту його законних прав та інтересів, пов`язаних з підготовкою усіх необхідних документів та здійснення представництва інтересів клієнта у справі про стягнення аліментів (п.2.2 договору).Гонорар адвоката за послуги в суді першої інстанції визначається сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємним додатком до даного договору (п.5.2 договору). Факт надання правової допомоги адвокатом клієнту підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами (п.5.4 договору).

Як вбачається із Акту №1 приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №126 від 01.04.2025, клієнт оплатив гонорар за послуги адвоката у суді першої інстанції за супровід цивільної справи про стягнення аліментів, передбачений договором про надання професійної правничої допомоги №126 від 01.04.2025 у розмірі 8000,00 грн., а саме за консультацію клієнта, вивчення матеріалів справи, оформлення позовної заяви та подання до суду, участь у судових засіданнях, подання заяв до суду, отримання рішення суду.

Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання ОСОБА_1 адвокатом Колтоновським О.О. правової допомоги в рамках укладеного між ними договору.

Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позов,; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відтак, із урахуванням складності справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи слід зменшити, встановивши такий у сумі 3000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 Цивільно процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.04.2025 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) в дохід держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 3000 (три тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 червня 2025 року.

Головуючий суддя С.І Сливка