Справа № 167/201/25
Номер провадження 2/167/173/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтовує тим, що з 24 січня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 квітня 2022 року розірваний. Під час шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 . Зазначає, що згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що після набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили відповідач попросив її не пред`являти виконавчий лист до виконання і вони домовились, що він буде щомісячно перераховувати кошти на картковий рахунок позивача, а також братиме участь у вихованні дитини та у додаткових витратах на дитину, пов`язаних із здобуттям дочкою освіти, відвідування гуртків та позакласних занять, занять з репетитором, витратах на лікування та оздоровлення дитини. Зазначає, що домовленість відповідач виконував частково, перераховував кошти на аліменти, періодично дочку забирав до себе на вихідні, проте участі додаткових витратах не приймав.

З 19 листопада 2024 року відповідач призваний на військову службу по мобілізації та проходить її у військовій частині «номер» та отримує дохід в розмірі 25000 грн щомісячно. Вказує, що відповідач у 2022 році одружився і у нього народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також за наявною у неї інформацією дружина відповідача працює та отримує регулярний дохід. Покликається на те, що з моменту винесення судом рішення матеріальний стан відповідача покращився починаючи з грудня 2024 року.

Стверджує, що розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання дочки на сьогоднішній день є недостатніми для задоволення потреб дитини. Зазначає, що дочка ОСОБА_5 відвідує курси гри на фортепіано, курси сольфеджіо, займається репетиторством англійської мови.

Вказує, що з 2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та разом з дочкою проживає у належному чоловікові житловому будинку, їхня сім`я є багатодітною, вони разом виховують та утримують чотирьох дітей, наданий час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, її дохід складає 860 грн в місяць. Зазначає, що самостійно не в змозі забезпечити належне матеріальне утримання дочки та створити умови проживання, які відповідали б рівню розвитку, активності, творчому потенціалу та завзятості їхньої спільної дочки. Покликається на те, що всі необхідні витрати для належного утримання дочки несе вона за допомогою чоловіка, відповідач не виявляє бажання брати участь у вихованні та утриманні дочки. Вказує, що відповідач є здоровим, працездатним та таким, що отримує достатній дохід, однак добровільно не бажає сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі необхідному для забезпечення її мінімальних потреб.

За наведених обставин, просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць просить допустити до негайного виконання.

31 березня 2025 року відповідачем ОСОБА_2 суду подано відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що обґрунтовуючи позов позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Зауважує, що позивач на погіршення свого матеріального становища вказує про перебування на її утриманні, окрім спільної дочки ОСОБА_5 ще трьох дітей, проте на нього як батька покладено обов`язок утримувати саме свою дочку, а не сім`ю позивача. Зазначає, що аліменти на утримання дочки сплачує добровільно та систематично, без будь-якого примусу та благань позивача, а також у більшому розмірі ніж визначено рішенням суд. Вказує, що доводи позивача щодо наявності у неї значних витрат на утримання дитини, пов`язаних з придбанням їжі, одягу зростанням цін та інше без доведення підстав, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) не є підставою для збільшення розміру аліментів. Зазначає, що з 19 листопада 2024 року перебуває на військовій службі по мобілізації та за період проходження служби ним в загальному отримано дохід в розмірі 74521,96 грн з якого здійснено відрахування 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору, отже його дохід становить 17645 грн на місяць. Вказує, що з 20 квітня 2022 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_6 . На даний час дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та з сином перебувають на утриманні відповідача. Крім того зазначив, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Вказав, що в період з 16 січня 2025 року по 27 січня 2025 року, а також з 14 березня 2025 року по 21 березня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» та поніс значні витрати на лікування, а тому, на його думку, твердження позивача щодо покращення матеріального становища є голослівними. Зазначає, що подаючи відзив на позовну заяву він не відмовляється від виконання свого обов`язку щодо утримання та виховання дочки та надалі в добровільному порядку буде сплачувати аліменти на утримання дочки. Вказав, що вимога позивача про стягнення аліментів, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття до задоволення не підлягає, оскільки аліменти у новому розмірі стягуються з дня набрання рішенням законної сили.

03 квітня 2025 року позивачем на електронну адресу суду та на поштову адресу суду надіслано відповідь на відзив в якій вона звертає увагу суду на те, що відповідачем ОСОБА_2 у поданому відзиві на позовну заяву визнається його обов`язок щодо матеріального утримання дочки ОСОБА_5 , а також підтверджує наведений у позовній заяві факт його офіційного працевлаштування та отримання доходу з листопада 2024 року по сьогодні, що свідчить про покращення його матеріального становища. Зазначає, що підставою стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі слугувало те, що останній на час розгляду справи Ківерцівським районним судом Волинської області не мав постійного місця роботи та/чи заробітку. Зазначає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі і навпаки), а тому до застосування підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Вказує, що створення відповідачем нової сім`ї, наявність на його утриманні малолітньої дитини, певних захворювань ніяким чином не звільняють його від обов`язку матеріального утримання його дочки ОСОБА_5 . Вважає, що додана відповідачем до відзиву на позовну заяву довідка за формою ОК-7 є підтвердженням зміни в кращу сторону його матеріального становища. Вважає неправдивими твердження відповідача щодо суми його щомісячного доходу в розмірі 17645 грн, оскільки 19,5% від суми 74521,96 грн становить 59990,1778, а відповідно з розрахунку за три місяці це по 19996,73 грн. Таким чином, частина від середньомісячного доходу відповідача становить 5000 грн на місяць, що є вдвічі більшою сумою від суми аліментів, що перераховуються відповідачем. Вказує, що інші доводи відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не заслуговують на увагу. За наведених обставин просить позов задовольнити.

01 травня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 подано суду додаткові пояснення в яких зазначає, що твердження відповідача про відсутність у його дружини самостійного доходу у виді заробітної плати через перебування останньої у декретній відпусті спростовуються виписками з її рахунків та деклараціями поданими нею, як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік.

Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_4 будучи завчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданні не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв/клопотань не подавала.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав наведених у ній. Наголосив, що підставою звернення з цим позовом до суду є виключно інтереси дитини, офіційне працевлаштування відповідача і відповідно покращення його матеріального стану, зміна прожиткового мінімуму для дитини та нерегулярність сплати ним аліментів в добровільному порядку. Ствердив, що відповідачем (фактично з картки його дружини) на картку позивача практично щомісячно перераховувались аліменти в сумі 2500 грн. Повідомив, що приблизно раз на місяць відповідач може забирати дочку і відвезти її до бабусі, у 2024 році подарував дитині ролики і дві куртки. Наголосив, що дитина відвідує велику кількість гуртків, які потрібно оплачувати також. Водночас зазначив, що розмір щомісячних витрат на дитину не може нічим підтвердити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що наразі сплачувати аліменти в більшому розмірі не має можливості, а тому позовні вимоги ним заперечуються. Поруч з цим ствердив, що розмір аліментів який визначений рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області в сумі 1100 грн є недостатнім для утримання дитини. На його думку, для утримання дитини сукупно щомісячно необхідні кошти в розмірі 4000-5000 грн. Пояснив, що в добровільному порядку щомісячно сплачує на користь позивача на утримання дочки кошти в сумі 2500 грн, усвідомлює, що це не є нереально великою сумою, але забезпечує дитину по мірі можливості, в тому числі компенсував витрати на лікування зубів. Зазначив, що міг допустити затримку в перерахуванні аліментів в зв`язку з затримкою у нарахуванні заробітної плати військовою частиною. Вказав, що розмір його заробітної плати як військовослужбовця не є сталим і залежить від кількості добових чергувань в місяць. Повідомив, що на сьогоднішній день більшість спілкується по телефону з дочкою, оскільки в зв`язку з проходженням військової служби в ЗСУ він може бачитись з дитиною лише по мірі того як відпускають з військової частини. Наголосив, що орієнтовно шість місяців тому повідомляв позивачу про те, що в подальшому буде сплачувати аліменти в більшому розмірі, проте на даний час немає такої можливості. Зауважив, що на даний час крім вродженої вади серця має проблеми з спиною і періодично проходить лікування, що також потребує коштів.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та зазначила, що відповідач в листопаді 2024 року мобілізований до лав ЗСУ де на теперішній час проходить військову службу. Вказала, що дружина відповідача вийшла на роботу лише в травні 2025 року, що не свідчить про покращення матеріального становища ОСОБА_2 . Зауважила, що згідно декларації ОСОБА_1 членом сім`ї позивача задекларовано набуття права власності на транспортні засоби, земельну ділянку та готівкові кошти, що в свою чергу, на її думку свідчить про покращення матеріального стану позивача. Просила в задоволені позову відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 04 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03 квітня 2025 року розгляд справи відкладено.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 02 травня 2025 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на 24 червня 2025 року 9 год 30 хв.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244, ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою прийняття рішення у цій справі є - 24 червня 2025 року.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що з 24 січня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2020 року розірваний.

Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області.

Згідно копії витягів з реєстру територіальної громади Луцька територіальна громада № 2024/011077057, № 2024/011077208 від 13 вересня 2024 року ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_9 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви 28 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі указаного рішення 12 серпня 2020 року Ківерцівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист.

16 грудня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 16 грудня 2022 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_11 .

Сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 має статус багатодітної сім`ї відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Департаментом соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради.

З копії актів виконаних робіт від 07 лютого 2020 року, 04 жовтня 2023 року, 20 вересня 2024 року та 07 жовтня 2024 року встановлено, що позивач сплатила на рахунок стоматологічної клініки «Grand Dental» вартість наданих дитині ОСОБА_7 стоматологічних послуг на загальну суму 10400 грн.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 судом установлено, що 20 квітня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , про що було зроблено актовий запис № 404.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_8 народився син ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданим 13 вересня 2022 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Відповідно до копії довідки позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії від 18 листопада 2024 року солдат ОСОБА_2 визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Відповідно до копії довідки (форма 5), виданої командиром військової частини «номер» від 05 лютого 2025 року № 685/301/221/пс солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині «номер» з 19 листопада 2024 року.

Згідно копії витягу з наказу командира військової частини «номер» (по стройовій частині) від 19 листопада 2024 року № 332 солдата запасу ОСОБА_2 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022 призначено на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки технічного взводу технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини «номер» за штатом воєнного часу. З 19 листопада 2024 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення з посадовим окладом за тарифним розрядом 3 у сумі 2640 грн.

З копії виписки № 1308-25 встановлено, що ОСОБА_2 з 16 січня 2025 року по 27 січня 2025 року перебував на лікуванні в комунальному підприємстві "Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади з діагнозом: WPW синдромом з частими пароксизмами надшлункової тахікардії. CHB XCHI NYHA I зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка, ФВ 58%. Правобічна радикулопатія L1, L5, із вираженим больовим та м`язево-тонічним синдромами. Остеохондроз поперекового відділу хребта. Кила диску L5-S1. Протрузії диску L3-L4, L4-L5. Стеноз с/м каналу. Дисліпідемія.

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6281-25, копії довідки № 974 ОСОБА_2 в період з 14 березня 2025 року по 21 березня 2025 року перебував на лікуванні в комунальному підприємстві "Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади з діагнозом: вертеброгенна двобічна люмбоішіалгія з помірно вираженим стійким больовим та м`язево-тонічним синдромом. Остеохондроз. Спондилоартроз поперекового відділу хребта. Протрузії дисків L4-L5 L5-S1. Випинання диску L3-L4.

Згідно обстеження КТ ПВХ від 19 березня 2025 року у ОСОБА_2 , 1987 року народження КТ-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін поперекового відділу хребта, дифузні випинання(кили) на рівні L3-4, правобічна субартикулярна протрузія на рівні L4-5,центральна інтраканальна протрузія на рівні L5-S1, які спричинють субстеноз міжхребцевих отворів відповідно; стеноз хк, остеохондроз, спондилоартроз.

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 2192 ОСОБА_2 з 23 травня 2025 року по 02 червня 2025 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Волинському обласному госпіталі ветеранів війни Волинської обласної ради з діагнозом: правобічнавертеброгенна люмбоішалгія, стадія загострення із вираженим больовим та м`язевотонічним синдромом. Остеохондроз поперекового відділу хребта. Кила диску L5-S1. Протрузії диску L3- L4, L4- L5. Стеноз с/м каналу WPW-синдром з частими пароксизмами надшлункової тахікардії. СН І стадії, ГЛШ зі збереженою систологічною функцією лівого шлуночка, ФВ-58%. NYHA II.

З копії реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-7) від 26 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 з грудня 2024 року по лютий 2025 року отримав дохід з військової частини «номер» в розмірі 74521,96 грн.

Згідно квитанцій monobank ОСОБА_2 20 липня 2022 року здійснено грошовий переказ на суму 2000 грн; 20 серпня 2022 року на суму 2000 грн; 20 вересня 2022 року на суму 2000 грн; 22 листопада 2022 року на суму 2000 грн; 20 грудня 2022 року на суму 2000 грн; 20 січня 2023 року на суму 2010,05 грн; 14 лютого 2023 року на суму 2512,56 грн; 21 березня 2023 року на суму 2000 грн; 18 квітня 2023 року на суму 2500 грн.

20 червня 2022 року з картки НОМЕР_6 було здійснено грошовий переказ в розмірі 2000 грн (аліменти); 20 липня 2022 року, 20 серпня 2022 року, 20 вересня 2022 року, 22 листопада 2022 року, 20 грудня 2022 року з картки ОСОБА_14 перераховано кошти в розмірі 2000 грн (аліменти); 20 січня 2023 року з картки ОСОБА_14 перераховано кошти в розмірі 2010,05 грн (аліменти); 14 лютого 2023 року з картки ОСОБА_14 перераховано кошти в розмірі 2512,56 грн (аліменти); 21 березня 2023 року з картки ОСОБА_14 перераховано кошти в розмірі 2000 грн (аліменти); 18 квітня 2023 року з картки ОСОБА_14 перераховано кошти в розмірі 2500 грн (аліменти).

За період з 20 листопада 2023 року по 06 березня 2025 року ОСОБА_8 через додаток Приват24 здійснювався переказ коштів ОСОБА_4 аліментів на ОСОБА_7 , на загальну суму 42713,53 грн, що підтверджується випискою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік ОСОБА_8 на праві власності належить транспортний засіб, у 2022 році остання отримала заробітну плату в розмірі 318183 грн, у 2024 року отримала заробітну плату в розмірі 2000 грн.

З довідки акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 23 квітня 2025 року встановлено, що за період з 01 січня 2023 року по 23 квітня 2025 року ОСОБА_8 отримувала соціальні виплати в розмірі 860 грн.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією відомостей про зарахування у житловому приміщенні осіб від 27 березня 2025 року № 161.

З роздрукованих скриншотів переписки дружини відповідача у застосунку Viber вбачається купівля дитячого одягу для дівчинки та набір роликів на сайтах: ptashenia.babyshop, _mommy.loves.me_.

Відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належать дві земельні ділянки та два транспортні засоби.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами пов`язані з обов`язком батька ОСОБА_2 утримувати дитину ОСОБА_7 та способом виконання такого обов`язку.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до положень, викладених у ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі 1100 грн щомісячно до досягнення повноліття.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини - із твердої грошової суми (1100 грн) на частку від доходу батька - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач як підставу зміни способу стягнення аліментів (фактично збільшення розміру аліментів) визначила, як збільшення матеріальних потреб дитини і відповідно збільшення витрат, для забезпечення її повноцінного утримання, погіршення її матеріального стану (перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, сім`я позивача є багатодітною) та покращення матеріального стану платника аліментів (відповідач на даний час є військовослужбовцем, отримує стабільний дохід).

Суд погоджується із доводами позивача та і не заперечується відповідачем, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час не може повною мірою забезпечити усіх потреб дитини. Зважаючи на те, що змінилася цінова політика в державі в сторону подорожчання цін на одяг, взуття, продукти харчування, канцелярські вироби, медицину тощо, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно погіршення її можливості забезпечити належне утримання дитини.

Крім того, з моменту присудження аліментів дитина сторін підросла і в силу свого віку природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення її прав на належне матеріальне забезпечення.

Твердження позивача про те, що її сім`я є багатодітною, а тому її матеріальне становище погіршилося в звя`зку і з цією обставиною, суд до уваги не приймає, оскільки позивач виховує двох дітей чоловіка ОСОБА_1 від попереднього шлюб та спільного сина, утримання яких забезпечує також її чоловік.

Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, суд до уваги не приймає, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

При цьому твердження відповідача про те, що він надає кошти на утримання дитини в більшому розмірі ніж визначено судовим рішенням в добровільному порядку та періодично додаткову допомогу (часткова оплата медичних послуг, придбання одягу) не має якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дитини є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних платежів, які залежать виключно від волі відповідача.

На переконання суду, долучені до відзиву документи (зокрема квитанції) свідчать про реальну можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж визначеному судовим рішенням (1100 грн).

Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що необхідно змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини з твердої грошової суми на частку усіх видів доходів, оскільки право на вибір способу стягнення аліментів в силу ст. 181 СК України, належить тому з батьків, з ким проживає дитина.

Необхідно зауважити, що позивачем не подано жодного доказу щодо розміру щомісячних витрат на утримання спільної дитини сторін.

Відповідач є працездатною особою, на його утриманні перебуває малолітній син від другого шлюбу, з грудня 2024 року працевлаштований та отримує дохід у формі грошового забезпечення - заробітної плати.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я відповідача, розмір його доходу, наявність на утриманні іншої дитини, рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, відсутність доказів про розмір щомісячних витрат позивача на утримання дитини та виходячи з найкращих інтересів дитини, справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів доходить висновку про необхідність змінити розмір аліментів із твердої грошової суми на 1/8 частку заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, які стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили ідо досягнення дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки цей позов розглядався саме про зміну способу стягнення уже раніше присуджених аліментів на дитину, а норми законодавства не містять вказівки, що така зміна застосовується з дати звернення з позовом до суду, а тому аліментів у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням cуду законної сили.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з твердої грошової суми в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень, визначених рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 березня 2020 року на 1/8 частку усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 24 червня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Представник відповідача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай