Справа № 709/1914/24
Провадження № 2/536/320/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в режимі відеоконференції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гайдай Т.О.,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 серпня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Під час даного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу в 2019 році відповідачка виїхала на постійне проживання до Польщі та самоусунулася від виховання дитини, а утриманням та вихованням дитини займався виключно її батько - ОСОБА_1 . Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 із ОСОБА_1 та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки. З 2019 року по теперішній час позивач самостійно виховує дитину без допомоги та участі матері, оскільки остання тривалий час перебуває за межами України та не має наміру повертатися. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить залишити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його самостійному вихованні та утриманні, оскільки відповідно до Постанови № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», додатку № 5 чоловіки, які мають дитину віком до 18 років та самостійно виховують дитину документом, що підтверджує право на відстрочку є рішення суду про самостійне виховання та утримання дитини. У разі призову позивача до Збройних Сил України його донька буде позбавлена батьківської опіки та піклування, оскільки мати дитини перебуває за кордоном і не має бажання повертатись на територію України та брати участь в її вихованні.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні, залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та витребувано від Служби у справах дітей Чорнобаївської селищної ради письмовий висновок про доцільність самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 січня 2025 року залучено Службу у справах дітей Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради як третю особу та виключивши Службу у справах дітей Чорнобаївської селищної ради з кола третіх осіб; витребувано від Служби у справах дітей Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради письмовий висновок про доцільність залишення малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що на даний час ОСОБА_2 перебуває за кордоном та інколи телефонує. Дитину він утримує самостійно, рішенням суду було стягнуто аліменти з матері дитини на утримання малолітньої доньки, однак до виконавчої служби про примусове стягнення аліментів він не звертався, оскільки вважає, що мати дитини повинна добровільно утримувати дитину. Однак на даний час він самостійно без допомоги матері утримує дитину та виховує її.

Представник позивача - адвокат Гайдай Т.О. позов підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради у судовому засіданні Гойда О.А. пояснила, що із ОСОБА_2 спілкувалася дистанційно та відповідачка вказала, що не заперечує щодо залишення дитини на повному самостійному вихованні та утриманні батька. Водночас вважає, що позиція батьків дитини не відповідає інтересам самої дитини, оскільки права батьків не можуть переважити над права дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідачки, поштові відправлення повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній», іншої адреси відповідачка суду не повідомила, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Відповідачка клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала.

Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання уповноваженого представника не направили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки не повідомили.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 , в присутності представника служби у справах дітей та психолога пояснила, що проживає з батьком, матір давно не бачила, оскільки остання на даний час знаходиться далеко. З матір`ю майже не спілкується, іноді мама їй телефонує, вітає зі святами, передає подарунки, однак вона не хоче з нею спілкуватися у зв`язку з тим, що їй це не цікаво.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.25).

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25.06.2019 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.20).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 13.09.2023 року № 167, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4, 19).

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18.12.2023 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 листопада 2023 року, і до досягнення нею повноліття.

З копії витягів з реєстру територіальної громади №2024/000741122, 2024/000740833 від 23.01.2024 року вбачаються, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Іркліївської сільської ради №243 від 04.07.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований по АДРЕСА_1 та має склад сім`ї - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на утриманні батька (а.с.8).

З довідки виданої директором Кліщинської гімназії ім. М.П. Старицького Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 58 від 04 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , на утриманні якого знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_3 2015 року народження, за час її перебування в дошкільній установі та з моменту її зарахування до першого класу з 01.09.2021 року і по даний час, самостійно займається вихованням дитини. Батько відповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, регулярно відвідує школу та цікавиться усіма питаннями, які пов`язані з навчанням його дочки (а.с. 7).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Іркліївської сільської ради №244 від 04.07.2024 року, ОСОБА_1 з 25.06.2019 року самостійно виховує свою доньку ОСОБА_3 , яка перебуває на повному його утриманні (а.с.8 з/б).

З висновку органу опіки та піклування про недоцільність залишити на самостійному вихованні та утриманні батька малолітню дитину ОСОБА_3 , наданого на підставі заяви ОСОБА_2 , акту обстеження умов проживання, характеристики виконавчого комітету Іркліївської сільської ради, Кліщинської гімназії ім.. М.П. Старицького Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та затвердженого рішенням виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 89 від 23.04.2025 року, вбачається наступне. ОСОБА_1 проживає разом із своєю малолітньою дочкою ОСОБА_4 . В помешканні створенні задовільні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Батько має позитивну характеристику по місцю проживання, на даний час займається веденням особистого селянського господарства, користується авторитетом серед жителів села, не схильний до шкідливих звичок, належним чином виконує батьківські обов`язки. Дочка ОСОБА_3 перебуває на повному його утриманні та вихованні з 2019 року. Заявник указує, що із цього часу мати не бере участі в житті дитини, не спілкується з нею, матеріально не утримує. Встановлення факту самостійного виховання дитини потрібно йому для отримання відстрочки від мобілізації. Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на даний час проживає в Республіці Польща та надала заяву про те, що вона не заперечує проти залишення малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 . Враховуючи невідчужуваність сімейних обов`язків, який свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання та утримання дитини, заявлене батьками у цій справі, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Іркліївської сільської ради дійшов висновку про недоцільність залишення малолітньої дитини ОСОБА_3 на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 (а.с.132-133).

Також, додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності у ОСОБА_1 у власності нерухомого майна (а.с. 28-29), транспорного засобу, а саме трактора (а.с. 26), письмові пояснення ОСОБА_5 , згідно яких ОСОБА_1 займається обробкою землі (а.с. 18), щодо яких суд зазначає, що ці письмові пояснення не є показами свідка, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.76 ЦПК України лише показання свідків в судовому засіданні, які попереджаються про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384, 385 КК України, можуть враховуватись як докази. До того ж не вбачається можливим достеменно встановити особу, що їх написала, та за яких саме обставин, а отже вказані письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги суду в якості належних та допустимих доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог. У межах розгляду цієї справи позивач та його представник не заявляли клопотання про допит вказаної вище особи в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину з метою в подальшому отримати відстрочку від мобілізації на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно з частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в п. 3 ст. 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Спір щодо участі у вихованні дитини тим з батьків, який проживає окремо від неї, відповідно до ст. 158 СК України вирішується органом опіки та піклування за заявою матері, батька дитини. Тоді орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Це рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

І лише у тому випадку, коли той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, що встановлено у ст.159 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У даній справі позивач просить установити факт самостійного виховання та утримання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Посилання позивача на той факт, що відповідачка постійно проживає закордоном не підтверджені будь-якими доказами, а документи, долучені до матеріалів справи свідчать лише про проживання дитини разом з батьком, проте не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні та утриманні дитини.

Враховуючи вищевикладене, встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 малолітньої доньки впливає на права та законні інтереси ОСОБА_2 , як матері дитини, оскільки у такий спосіб буде засвідчено невиконання чи неналежне виконання нею своїх обов`язків, що є підставою для негативних наслідків, таких як позбавлення батьківських прав та інше.

Утримання та виховання дітей батьком є законним його обов`язком та не потребує встановлення факту судом з тією метою, про яку зазначив позивач.

Посилання в позові на ту обставину, що для відстрочки від військової служби позивачу належить надати рішення суду про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним малолітньої доньки ОСОБА_3 не може бути підставою для задоволення такої вимоги.

Натомість навпаки, найвищим інтересам малолітньої дівчинки відповідає спільна опіка (виховання та утримання) батьками, оскільки у матеріалах справи відсутні докази протилежного. Обставин невідповідності моральним засадам суспільства не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відсутні необхідні та достатні умови для встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 79-81, 141, 258-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 19,150, 164-167 Сімейного кодексу України, суд,-

Ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Іркліївської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 20.06.2025.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа - Служба у справах дітей Іркліївської сільської ради, місцезнаходження: Черкаська область, Золотоніський район, село Іркліїв, вул.Соборності, будинок 2, .

Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

СуддяА. С. Река