Провадження № 4-с/761/95/2025
У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Яцишині А.О., Лишняк А.О., Харечко О.В.,

за участі

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

стягувача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарський Олександр Миколайович про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчини дії,-

В С Т А Н О ВИ В:

17.04.2025 року до суду надійшла вказана скарга, в якій заявник просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича по нарахуванню аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за період з 13.03.2019р. по 01.02.2025р. без урахування переплат по сплаті аліментів здійснених ОСОБА_1 ;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича щодо невірного визначення доходу боржника та розміру аліментів за січень, лютий, липень, серпень 2022р., січень, лютий 2023р., грудень 2024р., у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича щодо не здійснення перерахування розрахунку аліментів з урахуванням переплат здійснених боржником за 2019-2024р. та з урахуванням доходу боржника за січень, лютий, липень, серпень 2022р., січень, лютий 2023р., грудень 2024р., що стали підставою для невірного визначення розміру аліментів та наявності заборгованості боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

- скасувати розрахунок заборгованості станом на 19.03.202025 за період з березня 2019р. по січень 2025р., згідно якого розмір заборгованості по аліментам склав 16 886,45 гривень;

- зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в провадженні якого перебуватиме виконавче провадження НОМЕР_1, провести розрахунок аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за період з 13.03.2019р. по 01.02.2025р.: з урахуванням переплати здійснених ОСОБА_1 в загальній сумі 14 413,24 гривень та з урахуванням підтвердженого доходу боржника за січень, лютий, липень, серпень 2022р., січень, лютий 2023р., грудень 2024р.;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича, щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 27.11.2024р., а постанову незаконною;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича, щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 27.11.2024р., а постанову незаконною;

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича, щодо внесення відомостей про ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників, а Повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 14.07.2023р., незаконним.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що 30.05.2019р. Шевченківським районним судом м. Києва, ухвалено рішення в справі №761/10642/19, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 (надалі - Боржник) на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 (надалі - Стягувач) в розмірі - одна четверта частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.03.2019р. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

17.08.2022р. в межах справи №761/10642/19 по результатам поданої Боржником ( ОСОБА_1 ) скарги, яку задоволено, винесено ухвалу Шевченківським районним судом м. Києва, якою визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у місті Києві по нарахуванню аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за період з 13.03.2019 року по 01.07.2021 року та скасовано розрахунок заборгованості від 01.07.2021 року за період з березня 2019 року по грудень 2020 року та розрахунок заборгованості від 01.07.2021 року за період з січня 2021 року по червень 2021 року, згідно яких розмір заборгованості по аліментам складав 54 330,00 гривень. Ухвалою також зобов`язано провести перерахунок аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за період з 13.03.2019 року по 30.06.2021 року. Визнано неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 04.06.2021 року та визнано її незаконною.

Як зазначає заявник, державним виконавцем виконано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2022р. №761/10642/19 та здійснено перерахунок з урахуванням зауважень суду, але в такому розрахунку, державним виконавцем не відображено суми надмірно сплачених Боржником аліментів.

Відповіддю державного виконавця, яка надана в 2025р. повідомлено Боржника про те, що станом на 01.02.2025р. у ВП НОМЕР_1 наявний борг по сплаті аліментів в сумі 16 886,45 грн до якої додано Розрахунок заборгованості.

Також заявник зазначає, що за період з 2019р. по 2025р. в розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, в разі сплати Боржником суми, яка перевищує необхідний розмір аліментів не відображено переплату, але в разі сплати аліментів в меншому розмірі, в розрахунку заборгованість відображена, при цьому заборгованість не зменшувалась за рахунок переплат за попередні періоди.

Заявник вказує, що за період з 2019р. по 2021р. (включно) Боржник не має заперечень щодо визначеного розміру аліментів та розміру коштів, що стягнуті, але вважає, що державним виконавцем безпідставно не відображено суми щомісячних переплат та не враховано їх при здійсненні нарахування заборгованості.

Так згідно останньої графи, Розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем переплати по сплаті аліментів склали:

- за 2019р. - 3 962,54 грн. (розмір аліментів, що мав бути сплачений - 13 568,13 грн.; розмір аліментів, що сплачено Боржником - 17 530,67 грн.);

- за 2020р. - 1 757,58 грн. (розмір аліментів, що мав бути сплачений - 14 647,74 грн.; розмір аліментів, що сплачено Боржником - 16 445,32 грн.);

- за 2021р. - 8 693,12 грн. (розмір аліментів, що мав бути сплачений - 14 769,00 грн.; розмір аліментів, що сплачено Боржником - 23 462,12 грн.).

Таким чином за даними Розрахунку державного виконавця, переплата Боржника за вказаний період склала 14 413,23 грн., але не відображена в розрахунку, що є грубим порушенням прав Боржника, які тягнуть для нього негативні наслідки.

Крім того заявник зазначає, що в січні 2022р. державним виконавцем зазначено дохід Боржника «5727,09 грн.», а розмір аліментів визначено в 1/4 частки доходу - 1431,77 грн., що не відповідає дійсності. Згідно Звіту про здійснені відрахуванні з заробітної плати за січень 2022р. заробітна плата Боржника за вирахуванням податків, склала - 4 021,78 грн. (4996,00 - 974,22). Оскільки одна четверта від доходу (1005,44 грн.) склала менше ніж 50% прожиткового мінімуму (1309,00 грн.), то сума аліментів складає 1309,00 грн., а не як зазначено державним виконавцем (1431,77 грн.).

В лютому 2022р. державним виконавцем зазначено дохід Боржника «6 500,00 грн.», а розмір аліментів визначено в одна четверта частки доходу - 1625,00 грн., що не відповідає дійсності. Згідно Звіту про здійснені відрахування із заробітної плати за лютий 2022р. заробітна плата Боржника за вирахуванням податків, склала - 5232,50 грн. (6500,00-1267,50). Оскільки одна четверта від доходу (1308,12 грн.) склала менше ніж 50% прожиткового мінімуму (1309,00 грн.), то сума аліментів складає 1309,00 грн., а не як зазначено державним виконавцем (1625,00 грн.).

В липні 2022р. державним виконавцем зазначено дохід Боржника «12 795,36 грн.», а розмір аліментів визначено в одній четвертій частці доходу - 3 198,84 грн., що не відповідає дійсності. Загальний дохід за липень 2022р. склав - 11 472,60 грн., що підтверджується Звітом про здійснені відрахування із заробітної плати за липень 2022р. - 5460,64 грн. (6783,40-1322,76) та Довідкою про доходи від 05.09.2022р. №3 6011,96 грн. Одна четверта від доходу Боржника склала 2 868,15 грн., а не як зазначено державним виконавцем (3198,84).

В серпні 2022р. державним виконавцем зазначено дохід Боржника «12627,69 грн.», а розмір аліментів визначено в одній четвертій частки доходу - 3156,92 грн., що не відповідає дійсності. Загальний дохід за липень 2022р. склав - 10 905,19 грн., що підтверджується Звітом про здійснені відрахування із заробітної плати за серпень 2022р. - 5232,50 грн. (6500-1267,50) та Довідкою про доходи від 05.09.2022р. №3 - 5672,69 грн. Одна четверта від доходу Боржника склала 2 726,30 грн., а не як зазначено державним виконавцем (3156,92)

В січні 2023р. державним виконавцем зазначено дохід Боржника «12 223,81 грн.», а розмір аліментів визначено в одній четвертій частці доходу - 3055,95 грн., що не відповідає дійсності. Згідно Довідкою про доходи від 15.02.2022р. №3 заробітна плата Боржника за вирахуванням податків, склала - 6 496,81 грн. одна четверта від доходу Боржника склала 1624,20 грн., а не як зазначено державним виконавцем (3055,95).

В лютому 2023р. державним виконавцем зазначено дохід Боржника «12 996,81 грн.», а розмір аліментів визначено в одній четвертій частки доходу - 3249,20 грн., що не відповідає дійсності. Згідно Довідкою про доходи від 05.12.2023р. №16 заробітна плата Боржника за вирахуванням податків, склала - 6496,81 грн. Одна четверта від доходу Боржника склала 1416,50 грн., а не як зазначено державним виконавцем (3249,20).

В грудні 2024р. державним виконавцем зазначено дохід Боржника «6544,81 грн.», а розмір аліментів визначено в одній четвертій частці доходу - 1636,20 грн., що не відповідає дійсності. Згідно Звіту про здійснені відрахування із заробітної плати за грудень 2024р. заробітна плата Боржника за вирахуванням податків, склала - 6355,85 грн. (4996,00 - 974,22). Одна четверта від доходу Боржника склала 1598,00 грн., а не як зазначено державним виконавцем (1636,20).

Таким чином не вірно визначені державним виконавцем дані в Розрахунку заборгованості, щодо розміру доходу боржника та не врахування переплат в розмірі здійснених Боржником протягом 2019-2024р., стали підставою для безпідставного визначення заборгованості Боржника в розмірі 16 886,45 гривень, оголошення розшуку майна боржника, арешту його грошових коштів та внесення його до реєстру боржників.

А тому оскільки боржник не погоджується з існуванням заборгованості зі сплати аліментів, звернувся до суду із цією скаргою.

В судовому засіданні заявник та його представник вимоги скарги підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги оскільки вона не обгрунтована та дійсно існує заборгованість за виконавчим провадженням.

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарський Олександр Миколайович вимоги скарги не визнав та просив відмовити в її задоволенні. Як зазначив державний виконавець, боржник приховує свої доходи, надаючи лише інформацію про їх отримання в ФОП ОСОБА_1 , однак не надає інформацію про доходи в Шевченківському районному в м.Киві центрі соціальної служби. Також виконавець зазначає, що діючим законодавством не передбачено складання будь-яких довідок-переплат аліментів та врахування надмірно сплачених коштів як аліментів в рахунок майбутніх платежів. В той же час державний виконавець в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

На підставі положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Як встановлено судом, з 11.07.2019 року на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №761/10642/19 виданого 09.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця від 07.09.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату (інші доходи) боржника, які він отримує в ФОП ОСОБА_1 .

В межах виконавчого провадження державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, однак боржник з ним не погодився та звернувся до суду із скаргою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.08.2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Старший державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича по нарахуванню аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за період з 13.03.2019 року по 01.07.2021 року виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву (як непрацюючої особи) на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича щодо неврахування коштів сплачених аліментів ОСОБА_1 за період з 13.03.2019 року по 01.07.2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Скасовано розрахунок заборгованості від 01.07.2021 року за період з березня 2019 року по грудень 2020 року та розрахунок заборгованості від 01.07.2021 року за період з січня 2021 року по червень 2021 року, згідно яких розмір заборгованості по аліментам склала 54 330,00 гривень.

Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича провести розрахунок аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за період з 13.03.2019 року по 30.06.2021 року з урахуванням сплачених аліментів ОСОБА_1 , з нарахуванням аліментів з заробітної плати, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в період коли заробітна плата не виплачувалась, нараховувати аліменти в розмірі не менші 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича, щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 04.06.2021 року.

Визнано незаконною постанову про арешт майна боржника від 04.06.2021 року державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича.

Ухвала набрала законної сили.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, державний виконавець виконав ухвалу суду та здійснив перерахунок заборгованості за аліментами.

14.07.2023 року державний виконавець повідомив ОСОБА_1 про внесення відомостей про нього як про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з виниклою станом на 14.07.2023 року заборгованістю зі сплати аліментів в розмірі 18 388,28 грн.

Постановою від 27.11.2024 року виконавець наклав арешт на кошти боржника у зв`язку з виниклою станом на 01.11.2024 року заборгованістю в розмірі 16 980,45 грн.

Крім того, постановою від 27.11.2024 року оголошено в розшук рухоме майно боржника.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 13.03.2025 року, за період з 13.03.2019 року по 31.01.2025 року сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2025 року складає 16 886,45 грн.

В листі від 10.06.2025 року державний виконавець повідомив, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.05.2025 року складає 12 944,75 грн.

При зверненні до суду із скаргою, заявник вказує, що під час нарахування заборгованості за аліментами станом на 19.03.2025 року, державним виконавцем не було враховано переплату, яка виникла після перерахунку заборгованості зі сплати аліментів на виконання ухвали суду від 17.08.2022 року, в загальному розмірі 14 413,23 грн., яка також не відображена в розрахунку заборгованості.

Водночас варто зауважити, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що після здійсненого перерахунку заборгованості зі сплати аліментів на виконання ухвали суду від 17.08.2022 року загальний розмір переплати склав 14 413,23 грн.

Державний виконавець та стягувач заперечували вказаний розмір переплати та вказували про наявність заборгованості.

Крім того, діюче законодавство України не передбачає можливості зараховувати переплату (добровільну сплату батьком коштів на утримання дитини в більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду) в рахунок майбутніх платежів. Про таке зарахування категорично заперечувала стягувач та пояснила, що тих коштів, які батько надає на утримання сина критично не вистачає, чим фактично тягар утримання дитини покладається на неї.

Щодо зазначеного заявником про невірне нарахування заборгованості зі сплати аліментів за січень, лютий, липень, серпень 2022 року, січень, лютий 2023 року та грудень 2024 року, то варто зауважити, що дійсно державним виконавцем нараховано аліменти в порушення вимог ч.6 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та п.13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, зо затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 із суми нарахованого, а не фактичного доходу (після відрахування податків) та зазначено розмір доходу, який не відповідає задекларованому (тому з якого сплачено податки).

Крім того, варто зазначити, що державним виконавцем при розрахунку аліментів за інші місяці, крім спірних, також не вірно вказано дохід боржника, який також потребує перевірки.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що нарахування аліментів проведено з порушенням вимог діючого законодавства, суд вважає за можливе задовольнити вимогу скаржника в частині скасування розрахунку заборгованості та зобов`язати державного виконавця провести розрахунок аліментів у виконавчому провадженні за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року з врахуванням підтвердженого доходу боржника за вказаний період.

Також суд звертає увагу, що суми сплачених аліментів боржником, навіть в тих місяцях, які не є спірними з боку боржника, є меншими за суми, які мають бути сплачені. А тому дійсно зі сплати аліментів існує заборгованість дійсний розмір якої має бути розраховано державним виконавцем з врахуванням вимог діючого законодавства та отриманих сум боржником.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1-3 ст. 56 Закону встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відтак, дії державного виконавця по винесенню постанови про арешт коштів боржника, розшуку його майна, та внесення відомостей про нього до Єдиного реєстру боржників є правомірними, оскільки такі дії застосовуються для забезпечення реального виконання рішення та у зв`язку з виниклою заборгованістю.

Проте, враховуючи розбіжності в розрахунках заборгованості, постанова про арешт майна боржника підлягає скасуванню, оскільки арешт накладається у розмірі суми стягнення, яку необхідно перерахувати з урахуванням сплачених аліментів ОСОБА_1 , з нарахуванням аліментів із заробітної плати, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рекомендацією N R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що питання здійснення розрахунку заборгованості є саме дискреційним повноваженням державного виконавця, які він має вчинити за результатами перевірки підстав для здійснення перерахунку, повідомлених боржником.

Стаття 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Згідно з положеннями ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Оскільки суд прийшов до висновку про скасування розрахунку заборгованості, суд не вбачає підстав для необхідності арешту грошових коштів та розшуку транспортних засобів боржника до встановлення заборгованості чи її відсутності зі сплати аліментів.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що скарга заявника підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи належність обраного заявником способу захисту порушеного права, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги.

Стаття 452 ЦПК України визначає, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між АО «Остащенко» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правової допомоги № 37 від 13.07.2021 року.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 376 від 12.02.2025 року, квитанції до прибуткового касового ордеру №395 від 19.04.2025 року, акту виконаних робіт від 14.04.2025 року, заявник сплатив витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги на загальну суму 19 500,00 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення скарги, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн., у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарський Олександр Миколайович про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчини дії - задовольнити частково.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.03.2025 року складений старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарським Олександром Миколайовичем.

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кухарського Олександра Миколайовича провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року з урахуванням сплачених аліментів ОСОБА_1 , з нарахуванням аліментів із доходів, що залишаються після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кухарського Олександра Миколайовича про арешт коштів боржника від 27.11.2024 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кухарського Олександра Миколайовича про розшук майна боржника від 27.11.2024 року.

В іншій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула