Номер провадження: 22-ц/813/1002/25
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Дубровська Ганна Володимирівна,

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсажавто», ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (філія Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ), про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває вказана вище цивільна справа за позовом ОСОБА_2

20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив скасувати частково заходи забезпечення позову, - накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , в частині користування цим автомобілем та розміщення цього транспортного засобу на штрафмайданчику, посилаючись на те, що за матеріалами цієї справи, вказане спірне рухоме майно вибуло з власності ОСОБА_4 по незалежним від нього причинам, водночас підтверджень щодо наявності права власності на таке майно у позивача матеріали справи не містять, що заявник вважає свідчить про необхідність застосування у цьому випадку зустрічного забезпечення позову.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року частково скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 21.06.2023 року, які полягають у зберіганні автомобіля «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів; продовжено дію забезпечення позову у вигляді арешту на майно відповідача ОСОБА_1 , а саме: на автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , та у вигляді заборони ОСОБА_1 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (продажу) автомобілю марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на правомірність набуття ним права власності на вказане вище спірне рухоме майно, а також недоведеність позивачем необхідності вжиття заходів забезпечення позову, просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року в частині залишення арешту на автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , та скасувати повністю арешт на вказаний транспортний засіб, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_5 адвокат Миронюк М.П. та представник ОСОБА_3 адвокат Підлубний А.М. у поданих до суду заявах просили розглянути справу без їх участі, та задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дубровська Г.В. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала, представник ОСОБА_4 адвокат Слівінський В.А. апеляційну скаргу визнала та просила таку задовольнити. Представник ОСОБА_2 - адвокат Форманюк А.М., заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, зазначила про законність та обґрунтованість ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині, яку просила залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (філія Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ), будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, із заявами (клопотаннями) про відкладення розгляду справи не звертався, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Дубровської Г.В., представника ОСОБА_4 - адвоката СлівінськогоВ.А. , представника ОСОБА_2 - адвоката Форманюк А.М. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зауважує про таке.

Ухвала суду в оскаржуваній частині мотивована тим, що на час подання відповідачем вказаної вище заяви та її розгляд судом не вирішено спір, що виник між сторонами по суті, тому з метою запобігання можливого утруднення виконання судового рішення, відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 у вигляді арешту на спірне рухоме майно та заборони його відчуження.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду в оскаржуваній частині відповідає вказаним нормам, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, у червні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просив визнати недійсними та скасувати договір комісії 5296/23/0061110 від 10.02.2023, договори купівлі-продажу №5296/23/006155 від 14.02.2023 року, №7613/23/017825 від 01.04.2023 року, №7613/23/018708 від 08.04.2023 року автомобіля марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; скасувати державну реєстрацію та витребувати вказаний транспортний засіб у ОСОБА_1 ; визнати за ним право власності на вказаний вище транспортний засіб.

Разом із позовом ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 , а саме:

- автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; заборонити ОСОБА_1 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (продажу) автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та постановити цей автомобіль «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 року вказану вище заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на майно відповідача - ОСОБА_1 , а саме: на автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; заборонено ОСОБА_1 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (продажу) автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; встановлено зберігання автомобіля «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім того, встановивши можливість подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, а також на будь-якій стадії судового розгляду (частина друга статті 149 ЦПК України), відповідний порядок (без повідомлення учасників справи) та скорочені строки (не пізніше двох днів з дня надходження заяви) її розгляду (частина перша статті 153 ЦПК України), задля збалансування інтересів позивача (заявника) та відповідача (особи, щодо якої застосовуються заходи забезпечення позову) закон встановив можливість для суду першої інстанції самостійно з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи скасувати заходи забезпечення позову (частина перша статті 158 ЦПК України). При цьому закон не визначає переліку підстав, за яких заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, окрім імперативних приписів частини четвертої статті 152 ЦПК України про обов`язок заявника у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви пред`явити позов упродовж десяти днів та частини десятої статті 154 цього Кодексу щодо скасування заходів забезпечення позову, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконає вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Так, між сторонами виник спір щодо вказаного вище рухомого майна, а отже невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову ОСОБА_2 .

При цьому, доводи скаржника ОСОБА_1 стосовно правомірності набуття ним права власності на вказаний вище автомобіль стосуються предмета та підстав заявленого позову, обґрунтованість якого під час вирішення питання щодо забезпечення позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Щодо посилань скаржника про необхідність скасування заходів забезпечення позову через не зазначення у заяві про забезпечення позову заходів зустрічного забезпечення та незастосування такого суду, колегія суддів зазначає про таке.

Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для відмови у задоволенні такої заяви, оскільки не позбавляє відповідача права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21 (ЄДРСРУ № 108086729).

Відповідно до положень ч. 10 ст. 154 ЦПК України, у випадку не виконання вимог суду щодо зустрічного забезпечення особою, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Проте, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року у вжитті заходів зустрічного забезпечення позову у цій справі заявнику ОСОБА_1 було відмовлено.

Колегія суддів також зауважує, що звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову та із апеляційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року у вказаній вище частині ОСОБА_1 не наводить передбачених законом підстав, зокрема, того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування. Натомість доводи заявника ОСОБА_1 зводяться до заперечень щодо законності та обґрунтованості ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 року про забезпечення вказаного вище позову, однак це судове рішення у апеляційному порядку останній не оскаржував.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом вказаного питання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду в оскаржуваній частині, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а ухвалу суду в оскаржуваній частині без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник-адвокат Дубровська Ганна Володимирівна залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 30.05.2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова