Провадження № 2/361/6072/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.

за участю секретаря Михальової К.М.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду м. Бровари у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться вищевказана цивільна справа, відповідно до ухвали від 11.12.2024 року.

Присутні у судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - не заперечували щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Сповіщена належним чином про час та дату проведення судового засідання представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» - Павлюк К.М.- до зали суду не з`явилась, направила на адресу суду заяву про проведення засідання за її відсутності, підтримала направлене раніше клопотання про закриття провадження у справі, просила суд скасувати прийняті заходи забезпечення позову у справі.

В обґрунтування заявленого клопотання про закриття провадження у справі, представником відповідача зазначено, що подана ОСОБА_3 позовна заява підлягає до розгляду не у цивільному, а у господарському провадженні. При цьому посилалась на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі №127/23144/18, якою визначено, що якщо боржник фізична особа-підприємець ліквідований, то з позовом про стягнення заборгованості потрібно звертатись не до цивільного суду, а до господарського. Також представник відповідача, звертаючись з таким клопотанням, виходив із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у позивача із втратою його статусу як ФОП не припинилось.

Присутні представники позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд продовжити розгляд справи по суті та відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача, вважаючи необґрунтованими доводи сторони відповідача.

Вивчивши зміст клопотання, його обґрунтування, а також думку учасників процесу, доходить наступного.

Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року позивач ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0006242. 28 липня 2020 року позивачем ОСОБА_3 було здійснено реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 200642.

25 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, підставою якого є стягнення на його користь заборгованості за договором про оренду транспортного засобу, укладеного 17 січня 2008 року між ФОП ОСОБА_3 та СТОВ ОСОБА_4 .

Аналіз змісту та підстав поданого ОСОБА_3 позову свідчить про те, що спір між сторонами виник з приводу господарських правовідносин позивача як ФОП та відповідача як юридичної особи, які були засновані на договорі оренди транспортного засобу, який укладений між сторонами як суб`єктами господарювання та був спрямований на здійснення ними своєї господарської діяльності, а не для задоволення особистих приватних потреб.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що спір між сторонами виник при укладанні та виконанні правочину при здійсненні ними своєї господарської діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду віднесених до їх компетенції справ, встановлена у ст. 20 ГПК України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

У ч. 2 ст. 20 ГПК України визначено категорію справ, які розглядає Вищий суд з питань інтелектуальної власності, а саме справи щодо прав інтелектуальної власності.

Згідно із ч. ч. 1, 3, 4 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

За змістом положень ч. 2 ст. 4 ГПК України фізичні особи, які не є підприємцями, мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Винятки, коли спори, стороною у яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду господарськими судами, чітко визначені нормами ст. 20 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово висловлювала правову позицію про те, що з 15 грудня 2017 року на господарські суди поширюється юрисдикція розгляду справ за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (постанови від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18, від 05 червня 2019 року у справі №904/1083/18, від 09 жовтня 2019 року у справі №127/23144/18).

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні положення містяться у ч. 4 ст. 236 ГПК України.

За змістом ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду справ у спорах, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю, оскільки даний спір має вирішуватися судом господарської юрисдикції.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення, у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з яким закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Непідвідомчість справи суду цивільної юрисдикції є підставою для закриття провадження у цивільній справі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що висловлювання «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦК України) стосуються як позовних вимог, які не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства, так і тих вимог, які взагалі не можуть розглядатися судами (див. постанову від 15 травня 2019 року у справі №757/12726/18-ц).

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Щодо скасування заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Оскільки провадження у справі підлягає закриттю, заява представника відповідача про скасування заходів забезпечення цього позову підлягає задоволенню.

Також, відповідно до вимог ч.5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Матеріали справи місять клопотання представника відповідача від 11.02.2025р. щодо стягнення з позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 35 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №01-01/25 від 01.01.2025 року, укладений між Адвокатським Бюро «Тетяни Пісецької» в особі керівника Пісецької Т.В. та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс».

При встановленні гонорару, враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вважає за необхідне підтвердження цих обставин суду - повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір зазначити, що аналогічні критерії розумності та реальності застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, наявної судової практики в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, а також матеріальний стан позивача ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат до 8000,00 грн., що буде цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

Також, підлягає стягненню з позивача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, сплату якого було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі на підставі ухвали суду від 11.12.2024р.- у сумі 15 140,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 182, 255, 256, 259, 260, 263 ЦПК України, ст. ст. 4, 20, 45, 236 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 15140,00 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову у справі, накладені ухвалою від 15 січня 2025 року скасувати арешт земельної ділянки, що належить Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» на праві приватної власності за кадастровим номером :03:023:0002 площею 24,3053 га.

Роз`яснити позивачу, що пред`явлений ним позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» про стягнення заборгованості підлягає розгляду судом господарської юрисдикції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.В.Писанець