Єдиний унікальний номер: 379/898/25
Провадження № 2/379/391/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючого судді - Невгада О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бакал O.A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

20.05.2025 позивач ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» в особі представника адвоката Дзунди О.В. звернувся до суду через систему «Електронний суд» із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11.05.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 750845, за умовами якого відповідачка отримала строком на 30 днів на свій картковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 4000,00 грн., які зобов`язувалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. 22.02.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 015-220221, у відповідності до умов якого до останнього перейшло право майнової вимоги за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 750845 від 11.05.2020 року. В подальшому, 22.08.2024 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» укладено Договір факторингу № 20240822/1, у відповідності до умов якого позивач набув право майнової вимоги за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 750845 від 11.05.2020 року. Позивач зазначає, що відповідачка всупереч умовам вказаного правочину, свої кредитні зобов`язання не виконувала належним чином, а тому у неї виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 09.05.2025 року, становить 15320,15 грн. з яких: 4 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9 120,00 грн. заборгованість по відсотках, 2.200,15 грн. - інфляційні втрати. Позасудові вимоги про погашення заборгованості ОСОБА_1 , були проігноровані. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» суму заборгованості за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 750845 від 11.05.2020 року в загальному розмірі 15 320,15 грн., а також понесені судові витрати по справі з яких: 7000 грн. - правнича допомога, 2422,40 грн. - судовий збір.

27.05.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 19.06.2025 (а.с.51, 52).

В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно; у прохальній частині позовної заяви викладено клопотання представника позивача про розгляд цієї справи без участі представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.5 на звороті).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно (а.с.59). 19.06.2025 до суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій відповідачка просить суд розглядати цю справу без її участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, щодо витрат на правову допомогу не визнає та просить стягнути її в мінімально можливому розмірі у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем (а.с.60).

У частині 1 статті 206 ЦПК України закріплено право позивача відмовитися від позову, а відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК).

За положенням ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, враховуючи подану заяву про визнання відповідачем позовних вимог, керуючись положеннями частин 1, 4 статті 206 ЦПК України, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, висновує таке.

Судом установлено, що 11.05.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 750845 (а.с.7-10).

Відповідно до п. 1.2 1.4 Договору, товариство зобов`язалося надати відповідачці грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складала 4000,00 грн. Строк кредиту 30 днів, Дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов договору та становить: знижена процентна ставка становить 0,95% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 цього договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана у Графіку платежів. Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.3 цього договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки.

За змістом п.2.1 Договору, кредит надавався Товариством відповідачці ОСОБА_1 у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на її платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену останньою у її Особистому кабінеті.

Відповідно до п.3.1 Договору, нарахування процентів за договором здійснювалося на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 грн. (включно) Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору (п.4.1. Договору).

За змістом п.5.1 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, а у випадку якщо відбулося продовження строку користування кредитом не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в Додатковому договорі та відображається Клієнту в Особистому кабінеті.

Клієнт здійснює платежі за договором , а товариство направляє отримані грошові кошти від клієнта для погашення заборгованості за договором у такій черговості: у першу чергу на погашення нарахованої пені та/або штрафів; у другу чергу на погашення нарахованих процентів за кредитом; у третю чергу на повернення кредиту (п.5.3. Договору).

Підписуючи цей договір, відповідачка підтвердила, що перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на вебсайті; вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язалася неухильно їх дотримуватися (п.9.10 Договору).

У п.9.11 сторони погоди відповідальність за порушення клієнтом грошового зобов`язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Договір підписано сторонами електронними підписами 11.05.2020 о 17:32:27, зокрема дана інформація підтверджується п.9.8 Договору та додатком №1 до нього. Введення відповідачкою одноразового ідентифікатора відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до підписання Договору.

З копії довідки №2643_02 від 09.10.2024 установлено, що через платіжний сервіс іPay.ua (номер транзакції в системі - 55250918) ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснило успішну операцію з переказу грошових коштів ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на картку клієнта 11.05.2025 року о 17:34:04 в сумі 4020,00 гривень на платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачкою ОСОБА_1 (а.с.31).

22 лютого 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №015-220221, у відповідності до якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.12-14).

Зазначене підтверджується також копією Витягу з реєстру прав вимог за №015-220221 від 22 лютого 2021 року, сформованого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 22 серпня 2024 року, згідно якого відповідачка ОСОБА_1 є в переліку боржників під №6369 (а.с.26 та на звороті).

22 серпня 2024 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» укладено договір факторингу №20240822/1, у відповідності до якого, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» за плату, а ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» приймає належні ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Зазначене підтверджується також Витягом з реєстру прав вимог за №20240822/1, сформованого ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» від 22 серпня 2024 року, згідно якого відповідачка ОСОБА_1 є в переліку боржників під №171 (а.с.27, 28).

Із детального розрахунку заборгованості з особового рахунку ОСОБА_1 станом на 09 травня 2025 року за договором №750845 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 11 травня 2020 року у відповідачки ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 15 320,15 грн., з яких: 4 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9 120,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2 200,15 грн. - інфляційне збільшення за період з 11 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року (а.с.32).

ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема на поштову адресу відповідачки ОСОБА_1 були відправлені повідомлення про зміну кредитора та досудова вимога про погашення кредитної заборгованості (а.с.33, 34).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п 12 ч. 1 ст.3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Договір факторингу № 015-220221, укладений 22 лютого 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», та договір факторингу № 20240822/1, укладений 22 серпня 2024 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»» є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку, відсутні.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на невиконання відповідачкою ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, позивачем нараховано інфляційні втрати на суму заборгованості, розмір яких згідно з наданим розрахунком за період із червня 2020 року по лютий 2022 року складає 2 200,15 грн. Оскільки відповідачкою позов визнано і в цій частині, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки вказану суму інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 допустила невиконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором і ці обставини відповідачкою визнаються, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення цього позову.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується положенням частини 1 статті 133 ЦПК України, якою передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За положенням ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги визнані відповідачкою до початку розгляду справи по суті, - позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн. Решта судових витрат у розмірі 1 211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідачки.

Окрім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подані такі докази: копію договору про надання правової допомоги № 250507-8Ш від 07 травня 2025 року (а.с.36, 37); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с.38).

Відповідно до п.п.4.1-4.3 Договору про надання правової допомоги № 250507-8Ш від 07 травня 2025 року правову допомогу, що надається Адвокатом, Клієнт оплачує на умовах та в порядку, встановленому даним Договором. У разі ухвалення судом рішення суду на користь Клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату винагороду в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень. У разі повної оплати боржником заборгованості на користь клієнта на стадії судового розгляду, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 4.7 розділу 4 Договору про надання правової допомоги № 250507-8Ш від 07 травня 2025 року, за результатами надання правової допомоги складається Акт, що підписується представниками кожної зі сторін (сторонами).

Такий акт суду надано не було.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не подано належних та допустимих доказів, зокрема і передбаченого Договором про надання правової допомоги Акту, на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, суму вартості кожної з них, вимоги про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 204, 207, 516, 517, 536, 626, 627, 629, 636, 638, 640, 642, 1048, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12,13, 76-81, 133, 141, 142, 206, 223, 258-265, 268, 273-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»» заборгованість за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 750845 від 11 травня 2020 року станом на 09.05.2025 у розмірі 15 320 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять) гривень 15 копійок, що складається з: 4 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9 120,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2 200,15 грн. - інфляційне збільшення за період з 11 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»» судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Зобов`язати ГУ Державної казначейської служби України у Київській області (Таращанська міс.) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»» 50 відсотків суми сплаченого ним згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1318 від 09.05.2025 судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»», , адреса місцезнаходження: вул. С.Бандери, буд. 87, офіс 54, м. Львів, індекс 79013;

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 19 червня 2025 року.

Суддя Таращанського районного суду

Київської області Олександр НЕВГАД