Номер провадження: 22-ц/813/3975/25
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Димовчі Максима Івановича, представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року, постановленого під головуванням судді Мазун І.А., повний текст рішення складений 13 грудня 2024 року, у цивільній справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хвойний» (далі ОСББ «Хвойний) звернулося до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 69 639,55 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСББ «Хвойний» створене відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та зареєстровано в єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 23.10.2003 року, а також є неприбутковою організацією.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 111,2 кв.м., що підтверджується свідоцтво про право власності від 03 серпня 2004 року, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради та зареєстрованим КП «ОМБТІ та РОН» 07.09.2004 року.

Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Хвойний», оформленим протоколом від 23 липня 2020 року, затверджено розмір разового цільового внеску на проектування та будівництва модульної котельні у розмірі 26000 грн. з квартири з можливістю поділу на три платежі, перший платіж не менше 9000,00 грн. Оплату здійснювати згідно виставлених рахунків на додатковий розрахунковий рахунок в АБ «УКРГАЗБАНК», відкритий як цільовий «На будівництво модульної котельні».

Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Хвойний», оформленим протоколом від 22.12.2020 року, було затверджений розмір внеску на тепло та обслуговування котельні на опалювальний період 2020-2021 року, який склав 5,471 грн. за 1 кв.м. наявного у власності приміщення.

Рішенням загальних зборів, що оформлено протоколом б/н від 03.09.2021 року, встановлено розмір внесків на обслуговування котельні в опалювальний період 2021-2022 р. у розмірі 6 грн. за 1 кв.м. Разом із тим, зазначеним рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку затверджено розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку затверджений, відповідно до якого щомісячний внесок на утримання багатоквартирного будинку становить 7,98 грн. за 1 кв.м. При тому, вартість послуг з опалення сплачується окремо та виходячи із фактично наданого тепла.

Рішенням загальних зборів, оформленим протоколом від 27.03.2020 року № б/н, встановлені внески співвласників багатоквартирного будинку на утримання та управління будинком в 2020 році в розмірі 5,74 грн. за 1 кв.м.

Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства у порядку визначеному законодавством загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хвойний» прийняли рішення про порядок управління багатоквартирним житловим будинком, зокрема про будівництво власної котельні.

В подальшому після монтажу модульної котельні, вона почала виробляти теплову енергію для опалення приміщень багатоквартирного житлового будинку, тобто співвласники ОСББ почали отримувати послуги з теплопостачання шляхом самозабезпечення.

Позивач зазначив, що станом на 01.07.2023 року у відповідача утворилась заборгованість по сплаті внесків співвласника на підставі прийнятих загальними зборами рішень у загальній сумі 69639,55 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року позов ОСББ «Хвойний» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Хвойний» заборгованість у розмірі 69 639 грн. 55 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Димовчі М.І., представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом помилково не було взято до уваги, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання від модульної котельні ОСББ «Хвойний», квартира відокремлена від мережі теплопостачання та забезпечується індивідуальним опаленням з 15.09.2020 року, та безпідставно нарахував відповідачу заборгованість по сплаті внесків співвласника.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що система опалення в квартирі відповідача від загально-будинкової системи теплопостачання будинку не відключалася і входить в розрахунок теплового навантаження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.02.2025 року провадження за апеляційною скаргою адвоката Димовчі М.І., представника ОСОБА_1 було відкрито та запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

14 лютого 2025 року копія ухвали про відкриття провадження була доставлена до електронного кабінету Бриленко К.Б., представнику ОСББ «Хвойний» та ОСББ «Хвойний», що підтверджується довідками про доставку електронного документу, також була доставлена і копія апеляційної скарги, що підтверджується довідками від 18.01.2025 року (а.с. 126,128, 129 зв.б., 130 т. 2).

14 березня 2025 року Бриленко К.Б., представник ОСББ «Хвойний» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, який суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, у зв`язку з пропуском строку на його подання та у якому не ставилося питання про його поновлення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСББ «Хвойний» зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства України 23.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 316829.

На момент реєстрації об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до чинного на той час законодавства майновий комплекс багатоквартирних житлових будинків було передано на баланс об`єднання, що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.05.2006 № 73, від 01.11.2007 № 1204 та актом приймання-передачі 2-х секційного 10 поверхового житлового будинку на 60 квартир за адресою: АДРЕСА_2 (стр.№1) з балансу управління капітального будівництва Одеської міської ради на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хвойний» від 25.03.2004 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 111,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 03 серпня 2004 року, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради та зареєстрованим КП «ОМБТІ та РОН» 07.09.2004 року.

Отже, відповідач є співвласником ОСББ «Хвойний».

Крім того, обов`язки співвласника багатоквартирного будинку прямо визначені Статутом.

Згідно із Статутом ОСББ «Хвойний» метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників багатоквартирного будинку, належне утримання спільного та неподільного майна тощо.

Згідно із розділом V Статуту ОСББ «Хвойний» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені Статутом, виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їхньої компетенції, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні платежі та внески тощо.

З матеріалів справи вбачається, що під час звернення до суду разом із позовом було подано витяги з протоколів загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Хвойний», якими визначено розмір обов`язкових платежів та внесків співвласників багатоквартирного будинку.

Будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі ОСББ «Хвойний».

Багатоквартирний буд. № 8Б по АДРЕСА_2 обладнаний системою централізованого теплопостачання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон 1) об`єднання має право, зокрема, утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об?єднання; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі, відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Хвойний», оформленим протоколом від 23 липня 2020 року, затверджено розмір разового цільового внеску на проектування та будівництва модульної котельні у розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) гривень з квартири з можливістю поділу на три платежі, перший платіж не менше 9000,00 (дев`ять тисяч гривень) грн. Оплату здійснювати згідно виставлених рахунків на додатковий розрахунковий рахунок в АБ «Украгбанк», відкритий як цільовий «На будівництво модульної котельні».

Встановлено, що рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Хвойний», оформленим протоколом від 22.12.2020 року, прийнято рішення, про затвердження розміру внеску на тепло та обслуговування котельні на опалювальний період 2020-2021 року, який склав 5,471 грн. за 1 кв.м. наявного у власності приміщення та вартість фактично спожитої теплої енергії.

Рішенням загальних зборів, що оформлено протоколом б/н від 03.09.2021 року, встановлено розмір внесків на обслуговування котельні в опалювальний період 2021-2022 р. у розмірі 6,0 грн. за 1 кв.м. Разом із тим, зазначеним рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку затверджено розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку затверджений, відповідно до якого щомісячний внесок на утримання багатоквартирного будинку становить 7,98 грн. за 1 кв.м. При тому, вартість послуг з опалення сплачується окремо та виходячи із фактично наданого тепла.

Рішенням загальних зборів, оформленим протоколом від 27.03.2020 року № б/н, встановлені внески співвласників багатоквартирного будинку на утримання та управління будинком в 2020 році в розмірі 5,74 грн. за 1 кв.м.

Після будівництва котельні її було прийнято на баланс ОСББ, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2021 року, де висновком комісії зазначено, що модульна котельня ТКУ 600 готова до експлуатації.

Крім того, факт про функціонування котельні підтверджується укладеними договорами № 4240-ПСО-23 від 29.10.2022р., № 007220 (20) про розподіл природного газу від 31.10.2023р. № 5972-ОСББ(23)-23 із присвоєнням персонального коду ЕІС 56XQ0000WHU1M00A та актами розподілу природного газу.

ОСББ «Хвойний» є колективним споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується договором на послуги водопостачання та водовідведення від 10.10.2005 року № 4051/1.

Встановлено, що після будівництва котельні та подачі на неї природного газу, багатоквартирний будинок ОСББ «Хвойний» отримало послуги з теплопостачання шляхом самозабезпечення.

Згідно із ч. 5 ст. 10 Закону рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Тому, ОСОБА_1 має встановлений законодавством обов`язок з виконання рішень співвласників, зокрема, щодо сплати разового цільового внеску на будівництво котельні у сумі 26 000,00 грн.

Що стосується стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, судом зазначено наступне.

20 липня 2023 року на ім`я відповідача було направлено попередження про необхідність сплатити ОСББ «Хвойний» заборгованість по сплаті внесків співвласника на підставі прийнятих загальними зборами рішень, яка станом на 01 січня 2023 року склала 68394,92 грн.

Встановлено, що станом на 01.07.2023 року у відповідача утворилась заборгованість по сплаті внесків співвласника на підставі прийнятих загальними зборами рішень у загальній сумі 69 639,55 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2021 року за нотаріально посвідченою заявою від 10 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримала від АТ «Одесагаз» на своє ім`я технічні умови за № 1227 від 23.09.2021 року на підключення до газопостачання додаткового газового обладнання квартири, в яких передбачено виконання відповідних вимог до діючих нормативних документів, у тому числі і перевірка пропускної спроможності внутрішньо дворового та внутрішньо будинкового газопроводу з урахуванням додаткового навантаження (встановлення опалювального приладу) у даній квартирі.

Встановлено, що в 19.11.2021 році на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та УЕГГ м. Одеси було погоджено проект № 409 встановлення додаткового обладнання котла Комбі 24 КВТ в квартирі (в частині ВОГ з гідр. розрахунком) встановлено ПГ- 4 та газовий лічильник Gallus G-4.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2020 р. відповідач відокремилась від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, що підтверджується Актом від 15.09.2020 р., підписаного відповідачем разом з власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , сантехніком ОСББ «Лари» - ОСОБА_3 та Головою Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» - Циганенко І.П.

Акт підписаний не уповноваженими особами, серед яких відсутні представники ОСББ «Хвойний» (організації, яка здійснює утримання внутрішньо будинкових мереж).

Задовольняючи позов ОСББ «Хвойний», суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з наступних підстав.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю.

Тож, придбання об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку власної котельні на підставі рішення загальних зборів робить таку котельню спільним майном багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що наявність у відповідача договірних відносин із АТ «Одесагаз» та власне споживання природного газу не позбавляє її обов`язку нести витрати за загальне майно багатоквартирного будинку відповідно до ст. 382 ЦК України.

Крім того, згідно п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. (п. 25 Правил).

Підставою для припинення теплопостачання та відповідного нарахування оплати за нього є відключення споживача згідно встановлених норм законодавства, а саме: відповідно до положень Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26.07.2019 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268 до Порядку було внесено зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів.

Згідно з п. 1.2 Порядку (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Відповідно до п. 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, в якій зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Пунктами 2.3-2.7 Порядку визначено, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект також узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Згідно з п. 2.6 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання населенню послуг з централізованого теплопостачання.

Встановлено, що у матеріалах справи відсутній акт про відключення квартири відповідача від мереж централізованого теплопостачання у відповідності до Порядку, затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією.

Відтак, процедура відключення від мереж централізованого опалення квартири відповідача була проведена відповідачем самовільно, з порушенням передбаченого законом порядку.

Отже система опалення в квартирі відповідача від загальнобудинкової системи теплопостачання будинку не відключалася і входить в розрахунок загальнобудинкового теплового навантаження. Газовий котел в квартирі АДРЕСА_1 було встановлено, але без погодження відключення від централізованого теплопостачання.

Самовільне відключення від системи централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення від плати за послуги.

Тож фактичне самовільне відключення Відповідача від послуг централізованого опалення не має наслідком припинення відповідних нарахувань за відповідну послугу та не звільняє від обов`язку сплачувати фактично надані послуги.

Відповідно до п.п. 5,6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон 2) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживачем за цим законом є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону 2 до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону 2 передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону 2 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону 2 ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

За правилами ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 360 ЦК України усі власники житлових та нежитлових приміщень зобов`язані, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, сплачувати кошти за спожиті житлово-комунальні послуги.

Частиною третьою ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію встановлені в ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Поставка теплової енергії у зазначений житловий будинок в опалювальний період 2021-2023 роки здійснювалася шляхом самозабезпечення.

Отже, ОСББ «Хвойний» є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Окрім того судом встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався.

Судом встановлено, що ОСББ «Хвойний» на підставі Статуту та відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг здійснює обслуговування та утримання будинку по АДРЕСА_4 .

Встановлено, що на час звернення позивача до суду у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 23224,94 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01 червня 2020 року по 01 липня 2023 року.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Відповідно до положень ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року.

Відповідно до ст. 13 цього Законом України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Як унормовано положеннями ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до обов`язків співвласника, серед іншого, віднесені його обов`язки виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, передбачені законодавством та статутним документом.

Висновки суду про те, що оскільки відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , то відповідно до приписів чинного законодавства, зобов`язаний нести витрати на утримання вказаного майна відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ч. 1 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що:

- вищим органом управління об`єднання є загальні збори (ч. 2);

- загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників (ч. 3);

- рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (ч. 5);

- до виключної компетенції загальних зборів співвласників, серед іншого, відноситься: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (ч. 9).

Отже, судом встановлено, що іншої організації, яка займалася утриманням та обслуговуванням будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на договірних основах не було утворено.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 69 639 грн. 55 коп.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

При цьому, суд першої інстанції при застосуванні норм права до вказаних правовідносин вірно врахував висновки щодо застосування норм матеріального права, викладених у постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги адвоката Димовчі М.І., представника ОСОБА_1 про те, що судом помилково не було взято до уваги, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання від модульної котельні ОСББ «Хвойний», квартира відокремлена від мережі теплопостачання та забезпечується індивідуальним опаленням з 15.09.2020 року, та безпідставно нарахував відповідачу заборгованість по сплаті внесків співвласника, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки відповідач у порушенням передбаченого законом порядку, самовільно провів процедуру відключення від мереж централізованого опалення квартири, тобто система опалення в квартирі відповідача від загальнобудинкової системи теплопостачання будинку не відключалася і входить в розрахунок загальнобудинкового теплового навантаження, а газовий котел в квартирі АДРЕСА_1 було встановлено, але без погодження відключення від централізованого теплопостачання.

Колегія суддів вважає, що на момент розгляду справи суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

З огляду на положення ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Димовчі Максима Івановича, представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова