Справа № 361/1450/24
Провадження № 2/361/2830/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.25

08 квітня 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді - Писанець Н.В.,

при секретарі Бондар Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Друга Броварська нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Друга Броварська нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №3 від 06.01.2006 року. Остання була матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , видане Антонівським ЗАГС Сквирівського району Київської області, актовий запис №6 від 13.04.1970 року. Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 06.02.1988 року, позивач змінила прізвище з дошлюбного « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 25.07.1991 року. Вказаний шлюб було розірвано 29.07.1992 року. Після чого, 14.04.1993 року позивачем було укладено новий шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 21.09.1995 року. Внаслідок чого, позивачем було змінено прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 ». Протягом останніх шести років до смерті матері ОСОБА_5 , позивач піклувалась нею як донька, а саме проживала з нею у її квартирі в АДРЕСА_1 , де була зареєстрована лише мати, там вони вели спільний побут, планували придбання побутових речей, позивач також допомагала їй у придбанні ліків та оплаті комунальних послуг. Факт їх спільного проживання взмозі підтвердити свідки та спільні фото. Також позивачем зазначено, що коли стан здоров`я матері погіршився, вона почала приїжджати та проживати до неї у АДРЕСА_2 , та цей факт також підтвердять свідки. Під час чергового тимчасового проживання матері у неї у м.Києві, у ОСОБА_5 стався серцевий напад, після чого вона потрапила до Київської обласної клінічної лікарні, де і померла. Позивач зазначає, що здійснила поховання матері за власний рахунок, що підтверджується довідкою Русанівського сільського голови Броварського району Київської області №54 від 06.01.2006 року. Також позивачем вказано, що вона отримала допомогу на поховання ОСОБА_5 від Головного управління пенсійного фонду України у Київській області, що підтверджується довідкою від 16.02.2024р.

Після смерті матері ОСОБА_5 залишилось спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок площею 2,41 га та 0,147 га, розташованих на території Великодимерської селищної ради Русанівського старостинського округу Броварського району Київської області, що належали їй на праві приватної власності. Заповіту спадкодавцем залишено не було.

Відповідач у справі ОСОБА_3 є рідним братом позивача та сином спадкодавця ОСОБА_5 , який був зареєстрований з нею за однією адресою, але фактично там не проживав, догляд за матір`ю не здійснював та жодної допомоги їй не надавав.

Після звернення позивача 11.01.2024 року до Другої Броварської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримала роз`яснення листом №74/02-14 від 11.01.2024р., що позивач не є спадкоємцем за законом, оскільки не підтверджений факт їх спільного проживання. Встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем необхідно ОСОБА_1 для реалізації подальшого оформлення спадкового майна. Враховуючи наведене, позивач просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на: частину земельної ділянки (паю) розміром 2,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату серії КВ №0240451, виданому КСП «Русанівське» Русанівської сільської ради Броварського району Київської області та на підставі рішення Броварської районної державної адміністрації від 26.08.1997р. №384, а також на частину земельної ділянки площею 0,147 га в межах с.Русанів Броварського району Київської області для обслуговування житлового будинку на підставі державного акту на право приватної власності на землю на підставі рішення Русанівської сільської ради народних депутатів від 28.06.1995 року.

Заявою від 20.10.2024р. позивачем було частково змінено предмет позову, а саме з вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 по час смерті останньої, на встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із спадкоємцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, у частині визнання права власності вимоги залишили без змін.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. На питання учасників процесу позивач уточнила, що мати проживала з нею з осені по весну.

Присутній у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 не визнали позовні вимоги, подали відзив на позовну заяву, в обґрунтування незгоди зазначили наступне. Спадкодавець ОСОБА_5 є матір`ю позивача та відповідача. Вона постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . На одному подвір`ї з нею мешкав відповідач разом із дружиною та допомагав вести спільне господарство та здійснював піклування. Вважає, що не відповідають дійсності посилання позивача на тяжку хворобу матері та потребу стороннього догляду, оскільки позивач дуже рідко приїздила до матері на свята, на некожні вихідні. ОСОБА_5 до останніх днів свого життя постійно працювала в їдальні, отримувала заробітну плату, а також разом з відповідачем та його дружиною їздила на ринок реалізовувати вирощені овочі та фрукти. Вважає, що позивач не мала фінансової можливості забезпечувати мати, оскільки має невелику заробітну плату та власних дітей, яким вона допомагає. Спільного проживання позивача та матері також не було, оскільки мати приїздила до м.Києва до позивача лише у гості на деякий час, а сама позивач жодного дня не проживала у селі разом з матір`ю. Та ці обставини підтвердять свідки та наявна довідка №204 видана 18.09.2024р. виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Щодо обставин смерті матері, відповідач пояснив, що у грудні 2005 року вона поїхала на новий рік до позивача ОСОБА_1 , де їй стало погано і вона раптово померла. Відповідач разом з сестрою займався організацією похорону матері, домовлявся та оплачував кафе, здійснював транспортні перевезення. На підставі наведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11 зазначила, що знайома з позивачем ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_5 , оскільки працює двірником у районі проживання позивача у м.Києві. Бачила багато разів їх обох біля будинку, протягом тривалого часу, у період з осені по весну.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 повідомила, що мешкала по сусідству разом з померлою ОСОБА_5 у с.Русанів, та їй відомо, що остання кожну зиму їздила проживати до доньки - ОСОБА_1 у м.Києв. Останній раз перед смертю вона також повідомила їй як сусідці, що їде на новий рік до доньки ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_13 зазначив, що є сусідом ОСОБА_5 у с.Русанів, йому відомо, що між нею та її сином були добрі стосунки, останній часто приходив допомагав їй по господарству, при цьому доньку ОСОБА_1 він бачив там у гостях нечасто.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14 повідомила, що є невісткою ОСОБА_5 , оскільки відповідач ОСОБА_3 її чоловік. За життя, ОСОБА_5 хворіла на діабет, однак сама вела господарство. Свідок, разом з чоловіком, допомагали їй по господарству та під час знаходження у лікарні, купували ліки. До своєї доньки ОСОБА_1 вона дійсно їздила у гості, однак не на тривалі поїздки, оскільки у неї у м.Києві мала квартира і не було місця для гостей. У самому с.Русанів ОСОБА_1 бувала нечасто, раз на пів року. Похованням ОСОБА_3 займався її син та вона сама.

Заслухавши сторін та їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №3 від 06.01.2006 року.

Остання була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , видане Антонівським ЗАГС Сквирівського району Київської області, актовий запис №6 від 13.04.1970 року.

Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 06.02.1988 року, позивач змінила прізвище з дошлюбного « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 25.07.1991 року. Вказаний шлюб було розірвано 29.07.1992 року. Після чого, 14.04.1993 року позивачем було укладено новий шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 21.09.1995 року. Внаслідок чого, позивачем було змінено прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 ».

Відповідач ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 , видане Антонівським ЗАГС Сквирівського району Київської області, актовий запис №9 від 15.08.1972 року.

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини померла ОСОБА_5 була зареєстрована на мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

16.06.2006 року за заявою ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Писаним В.Г. була заведена спадкова справа №574 до майна померлої ОСОБА_5 . При цьому, позивач ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини звернулась лише 11.01.2024 року. Матеріали спадкової справи містять довідки Великодимерської селищної ради від 04.08.2006р. та від 29.11.2023р., що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею за вказаною адресою зареєстрований син ОСОБА_3 .

За показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , померла ОСОБА_5 , за життя, приїздила у гості на деякий час кілька тижнів або місяців до своєї доньки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відомості про тимчасовий характер проживання, гостювання ОСОБА_5 разом із ОСОБА_1 за вищевказаною адресою у м.Києві - містяться також у позовній заяві та показаннях, даних ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А, відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.321ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст.1216ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а, ст.1223ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998р. у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3,23 цієї ж Постанови №7 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20).

Положеннями ч.1, 6 ст.29ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

З аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем мається на увазі як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, а ч.3 ст.1168ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що цілком можуть бути відмінними один від одного.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що перебування спадкодавця ОСОБА_5 за місцем проживання позивача ОСОБА_1 не можна вважати постійним проживанням, оскільки таке проживання мало періодичний, мінливий характер, що не спростовано у судовому засіданні. Тому, вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволенню не підлягають.

Вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом є похідними від встановлення факту проживання однією сім`єю, тому задоволенню також не підлягають.

Керуючисьст.1, 2, 12, 13, 76,84, 89, 95, 131, 223, 247 ч.2, 258,259, 263,266, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.1, 6, 29, 1168, 1216-1218, 1223, 1261,1268 1270, 1296 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Друга Броварська нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Писанець Н.В.