Провадження № 2/361/5750/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06 травня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Гізатуліної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.

представника позивача Цуканова Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Позов мотивувала тим, що 27 жовтня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики № 27/10/2021 відповідно до умов якого відповідачу передано у позику 247 000 грн, які він зобов`язувався повернути до 27 жовтня 2024 року. Також, Договором визначено, що повернення позики здійснюється частинами щомісячно до 27 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2021 року до вересня 2024 року по 3 23 грн, до 27 жовтня 2024 року 133 250 грн. Передача коштів здійснена до підписання Договору позики, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_2 у тексті Договору та власноручно написаною ним розпискою.

Крім того, 27 жовтня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований у реєстрі за номером № 10486, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав, а іпотекодержатель ОСОБА_4 прийняв у іпотеку квартиру АДРЕСА_1 у забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021.

11 жовтня 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021, за умовами якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, а також договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

Відповідач не виконав свої обов`язки за договором позики кошти не повернув у зв`язку з чим ОСОБА_1 пред`явив даний позов та просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021 у сумі 359 062,33 грн, з яких: основний борг 247 000 грн, пеня за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 111 758 грн, 3 % річних за період за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 45,93 грн, інфляційні втрати за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 258,40 грн, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28 листопада 2024 року о 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 03 квітня 2025 року о 11 год. 30 хв.

У судовому засіданні представник позивача Цуканов Р.Р. позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, поштова кореспонденція направлена судом про відкриття провадження у справі, про час, місце та дату розгляду справи повернута із відмітками «За закінченням терміну зберігання», «Адресат відсутній».

В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оригінали укладених договорів та оригінал розписки, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 27 жовтня 2021 року між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір позики № 27/10/2021.

Відповідно п. 1 Договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 247 000 грн. Передачу вказаних грошових коштів було здійснено до підписання цього договору. Позичальник своїм підписом під цим договором підтвердив факт отримання від позикодавця грошових коштів у сумі 247 000 грн.

Як вбачається із п. 2 Договору зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві у строк до 27 жовтня 2024 року включно готівкою або в безготівковому порядку. Сторони домовилися про те, що будь-які зміни до договору позики, в тому числі й стосовно строку дії цього договору, вносяться за згодою сторін шляхом підписання договору про внесення змін та доповнень. Сторони встановлюють безпроцентний характер цього договору.

У п. 3 Договору передбачено, що повернення позики здійснюватиметься у м. Києві, у гривнях готівкою або шляхом сплати на картку в: 1) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 5363 5420 2020 1423, отримувач ОСОБА_4 ; 2) ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 5375 4114 0158 5679, отримувач ОСОБА_4 ; 3) АТ «УКРСИББАНК» 5351 2901 0205 9749, отримувач ОСОБА_4 ; 4) АТ «АЛЬФА БАНК» 5355 5712 5218 7257, отримувач ОСОБА_5 ; 5) ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 5375 4114 1546 2334, отримувач ОСОБА_5 ; 6) АТ «ПУМБ» 5355 2800 0108 5719, отримувач ОСОБА_5 ; 7) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_6 ; 8) АТ «АЛЬФА БАНК» 4102 3251 2483 9960, отримувач ОСОБА_4 ; 9) АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 ,отримувач ОСОБА_4 .

За погодженням між Сторонами повернення позики здійснюватиметься частинами, у такі строки та розміри: щомісячно до 27 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2021 року до вересня 2024 року по 3 250 грн; до 27 жовтня 2024 року 133 250 грн.

Відповідно до п. 4 Договору про сплату чергових платежів позикодавець на вимогу позичальника видає розписку в одержанні грошей.

Згідно з п. 9 Договору якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу у гривнях, пеню у розмірі 20 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 10 Договору сторони домовились, що з метою забезпечення зобов`язань за цим Договором, буде укладено Договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , власником якої є позичальник.

З огляду на п. 13 Договору згідно чинного законодавства кредитор (Позикодавець) може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна позикодавця у цьому договорі здійснюється без згоди позичальника.

Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони домовились, що позовна давність по стягненню з позичальника грошових зобов`язань, штрафних санкцій, збитків та/або інших витрат за цим договором, встановлюється тривалістю 5 років (п. 14 Договору).

Як вбачається із п. 15 Договору спори, які можуть виникати після укладення цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів. При відсутності домовленості питання вирішуються у судовому порядку (а. с. 8, 9).

ОСОБА_2 власноручно написав розписку про те, що отримав безвідсоткову суму у розмірі 247 000 грн згідно з Договору позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021 від ОСОБА_4 та зобов`язується вищевказану грошову суму до 12 год. 00 хв. 27 жовтня 2024 року (а. с. 10).

27 жовтня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований у реєстрі за номером № 10486, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав, а іпотекодержатель ОСОБА_4 прийняв у іпотеку квартиру АДРЕСА_1 у забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021 (а. с. 11 16).

11 жовтня 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021, за умовами якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні (а. с. 17).

Крім того, 11 жовтня 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого у реєстрі за номером № 10486 (а. с. 18 19).

Відповідно до п. 9 Договору, оскільки відповідач допустив прострочення чергових платежів за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року позивач нарахував пеню у розмірі 111 758 грн.

Крім того, позивачем у порядку ст. 625 ЦК України за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року здійснено розрахунок 3% річних та інфляційні витрати.

Станом на 15 жовтня 2024 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за Договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021, яка складається із: основний борг 247 000 грн, , пеня за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 111 758 грн, 3 % річних за період за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 45,93 грн, інфляційні втрати за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 258,40 грн.

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики.

Відповідно до ст. ст. 627 629 та 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 520/11358/15-ц дійшов висновку про те, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Дослідивши Договір позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021 та власноручно написану ОСОБА_2 розписку, суд дійшов висновку, про те, що позивач належними доказами довів факт укладення договору та факт передачі ОСОБА_4 коштів позичальнику ОСОБА_2 на вказаних у договорі умовах.

Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідач не оспорював факту укладення Договору позики, написання розписки та не надав суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо наявності перед ним боргу.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25 січня 2019 року, згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення.

Крім того, ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

На підтвердження вимог про стягнення з відповідача коштів за прострочення грошового зобов`язання позивачем у позовній заяві наведено розрахунок пені відповідно до п. 9 Договору позики, інфляційних витрат та 3% річних за період 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року. З даним розрахунком суд погоджується, підстав для перерахунку не вбачає.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (п.1 ч.1 ст. 512, ч.1 ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відтак, у зв`язку з укладенням 11 жовтня 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Договору про відступлення права вимоги за Договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021, до позивача ОСОБА_1 перейшло право вимоги за указаним Договором позики.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, встановивши, що відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021, не повернув позикодавцю кошти у сумі і у строк, визначений договором, до позивача перейшло право вимоги за Договором позики, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021 у сумі 359 062 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч шістдесят дві) гривні 33 коп., з яких: основний борг 247 000 грн, пеня за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 111 758 грн, 3 % річних за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 45,93 грн, інфляційні втрати за період з 28 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року 258,40 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 590 (три тисячі п`ятсот дев`яносто) гривень 62 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Н.М. Гізатуліна