П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року місто Київ

справа № 753/17590/23 провадження №22-ц/824/701/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Каліушка Ф.А.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року позивач ТОВ " ФК " Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 16 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №594486244, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV52A6P. В подальшому, між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №594486244. 20 жовтня 2022 року між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №594486244.

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набула права грошової вимоги до відповідача у сумі 42 047,04 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 12 490,14 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 29 556,90 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просив стягнути з останнього.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - Ревунов Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, є таким, що винесене без фактичного з'ясування обставин справи.

Зазначає, що відповідачем будь-яких заперечень щодо поданого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" позову висловлено не було та будь-яких заяв по суті суду першої інстанції не надано, з огляду на що вважає, що предмет доказування у справі № 753/17590/23 визначався з правової позиції позивача з врахуванням поданих відповідних доказів.

Вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вимоги ЦПК України, повинен був перед відкриттям провадження залишити позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" без руху та надати можливість на усунення недоліків шляхом подання відповідних доказів, відсутність яких була підставою для відмови у задоволенні позову.

Зауважує, що відповідно до положень ЦПК України, якщо у суду були сумніви щодо конкретного доказу, він мав змогу його витребувати у позивача. Однак з боку суду не вчинялись дії щодо витребування у позивача будь-яких доказів (документів) у справі.

Вважає, що у даному випадку ТОВ "Таліон плюс", укладаючи договір факторингу з ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", гарантувало дійсність відступлення прав вимоги, що узгоджується з умовами договору факторингу № 20102022 від 16 листопада 2021 року.

Зазначений правочин у силу його існування та неоспорюваності підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо відступлення прав вимоги до відповідача за кредитним договором № 594486244 від 16 листопада 2021 року.

Вважає, що з урахуванням викладеного, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як нового кредитора, який набув право вимоги у межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до апеляційного суду не подано.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 16 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №594486244 згідно умов якого ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" надало ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 3 500 грн. строком на 20 днів зі сплатою 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, які надані позичальнику до укладення даного договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця - www.moneyveo.ua.

Відповідно до п. 5.4. кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, згідно Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п. 5.12. кредитного договору, позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладання цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України (у тому числі інформацію, надання якої передбачено ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в паспорті споживчого кредиту та правилах.

У змісті позовної заяви позивач вказує, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого згідно реєстру боржників №168 від 11 січня 2022 року до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №594486244.

20 жовтня 2022 року між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №594486244 від 16 листопада 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року.

В матеріалах справи відсутній договір факторингу №28/1118-01, як і відсутній реєстр боржників №168 від 11 січня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 594486244 від 16 листопада 2021 року. До таких висновків суд першої інстанції дійшов, виходячи із того, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №594486244 від 16 листопада 2021 року від первісного кредитора - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога " до ТОВ "Таліон Плюс", відповідно від ТОВ " Таліон Плюс" до ТОВ "ФК " Європейська агенція з повернення боргів".

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом установлено, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 16 листопада 2021 року був укладений кредитний договір, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 6 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем було укладено кредитний договір; ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало своє право вимоги ТОВ "Таліон Плюс", а останнє у свою чергу передало вказане право позивачу.

Однак, позивачем до матеріалів справи не додано доказів укладення між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" договору факторингу № 28/1118-01, а також реєстру боржників № 168 від 11 січня 2022 року, на які він посилається у позовній заяві. Тобто, позивачем не доведено того, що право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ "Таліон Плюс", і, як наслідок, не доведено, що ТОВ "Таліон Плюс" мав право передавати таке право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Отже, у цій справі позивач не довів факту набуття права вимоги до відповідача про стягнення цих коштів.

Щодо наданих до апеляційної скарги нових доказів колегія суддів зазначає наступне.

У ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, представник ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" долучив до апеляційної скарги копію витягу з договору відступлення прав вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, копію додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року та витяг з реєстру прав вимог № 168 від 11 січня 2022 року (електронний документ) до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, отриманий від ТОВ "Таліон Плюс".

Колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази до суду першої інстанції позивачем не подавались, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції та позивач із будь-якими заявами щодо долучення до справи вказаних доказів не звертався, а також не обґрунтував та не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, суд враховує, що всі докази мають бути подані позивачем разом з поданням позовної заяви.

Подання доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, є обов`язком позивача, не подання таких доказів не може бути підставою для залишення позову без руху.

Стаття 175 ЦПК України не містить такої вимоги до позовної заяви, як подання позивачем доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, позивач лише має зазначити перелік документів та інших доказів ( п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Відповідно доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції при відсутності доказу, а саме договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога " та ТОВ "Таліон Плюс", мав залишити позову без руху і надати можливість позивачеві у порядку усунення недоліків надати докази на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога " до ТОВ "Таліон Плюс" не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на наданих та досліджених судом доказах та вимогах закону, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки позивач, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві посилався на реєстр боржників № 168 від 11 січня 2022 року та договір факторингу №28/1118-01, укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога " та ТОВ "Таліон Плюс", але до позовної заяви цих документів не надав, сама по собі відсутність заперечень з боку відповідача щодо заявлених до нього позовних вимог не може бути підставою для їх задоволення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про залишення без задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопад 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус