Провадження № 2/369/1129/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача 1 ОСОБА_2 ,

відповідача 2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/17692/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах сім`ї та дітей Гатненської територіальної громади Фастівського району Київської області про захист житлових прав малолітньої дитини та визнання правочину недійсним щодо відчуження нерухомого майна (житла малолітньої дитини),

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист житлових прав малолітньої дитини та визнання правочину недійсним щодо відчуження нерухомого майна (житла малолітньої дитини) та просив суд визнати недійсним правочин договори дарування нерухомого майна серія та номер: 8147, виданий 15.11.2019, серія та номер: 8148, виданий 15.11.2019 та на підставі цього скасувати: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49707531 від 15.11.2019 18:41:29, приватний нотаріус Леденьов Іван Сергійович, Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська обл та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49707657 від 15.11.2019 18:57:03, приватний нотаріус Леденьов Іван Сергійович, Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська обл (Додаток 9), як такий що позбавляє дитину законних прав на користування житлом (ч. 6 ст. 203 ЦК України).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.10.2023 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2024 року постановлено залучити до участі у цивільній справі № 369/17692/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист житлових прав малолітньої дитини та визнання правочину недійсним щодо відчуження нерухомого майна (житла малолітньої дитини) третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Службу у справах сім`ї та дітей Гатненської територіальної громади Фастівського району Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.06.2024 року постановлено залишити без розгляду позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах сім`ї та дітей Гатненської територіальної громади Фастівського району Київської області про захист житлових прав малолітньої дитини та визнання правочину недійсним щодо відчуження нерухомого майна (житла малолітньої дитини).

Постановою Київського апеляційного суду від 18.12.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу суду першої інстанції від 13.06.2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

12.06.2024 року до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача1 ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, згідно якого остання просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2021 року у справі № 369/16020/19 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області про визнання правочину недійсним щодо нерухомого майна (житла малолітньої дитини).

У судовому засіданні від 25.06.2025 року позивач ОСОБА_1 підтримав свою позовну заяву у повному обсязі та просив її задовольнити, просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні від 25.06.2025 року відповідач 1 ОСОБА_2 просила суд закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У судовому засіданні від 25.06.2025 року відповідач 2 ОСОБА_3 підтримала клопотання відповідача 1 та просила суд закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вислухавши думку учасників цивільного процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статей 1, 3 Цивільного кодексу України, статей 2,4-5,12-13,19 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п.33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п.53 рішення ЄСПЛ від 08квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Пред`явлення позову (заяви) це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175, 176, 177 ЦПК України; 4)належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. ( ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України)

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, а також подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. ( п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України)

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Конвенції, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо.

Виходячи з положень частини третьої статі 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі №540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18(провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як з`ясовано судом у грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах свого малолітнього сина та просив суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на підставі цього скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо вказаного нерухомого майна, вчинену приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. Розгляд справи здійснювався за № 369/16020/19.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2021 року позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна задоволено та ухвалено:

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 , посвідченого 15.11.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С.за реєстровими № 8147;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:005:0002, площа: 0,141 га по АДРЕСА_1 , посвідченого 15.11.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровими № 8148;

- скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49707531 від 15.11.2019, проведену приватним нотаріусом Леденьовим І.С.;

- скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49707657 від 15.11.2019, проведену приватним нотаріусом Леденьовим І.С.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_2 ) 1155,00 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2021 року скасовано та ухвалено нове, яким:

- відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області про визнання правочину недійсним;

- стягнуто з позивача на користь відповідача 4610,40 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постановою Верховного Суду від 21.09.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 18.11.2021 року залишено без змін.

Крім того, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.03.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами відмовлено.

Також, ухвалою суду від 31.07.2023 року постановлено відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про перегляд рішення від 04.07.2021 року у зв`язку із нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області про визнання правочину недійсним щодо нерухомого майна (житла малолітньої дитини) недійсним.

Отже, спір виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з визначенням недійсним правочину договору дарування нерухомого майна серії та номер: 8147, виданого 15.11.2019 року.

За наведених обставин та враховуючи підстави та предмет позову, суб`єктивний склад сторін спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі № 369/17692/23, оскільки як з`ясувалось після відкриття провадження у даній справі, наявне інше рішення суду у цивільній справі № 369/16020/19, яке набрало законної сили, що зумовлює застосування наслідків передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись статями 2-5, 12-13, 19, 255, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі № 369/17692/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах сім`ї та дітей Гатненської територіальної громади Фастівського району Київської області про захист житлових прав малолітньої дитини та визнання правочину недійсним щодо відчуження нерухомого майна (житла малолітньої дитини), з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.В. Янченко