Справа №567/933/25
Провадження №2/567/419/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з 08.02.2015 року перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис № 15).

Вказує, що від даного шлюбу вони мають спільних дітей: доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як стосунки між ними з роками стали погіршуватись, протягом останніх пів року відповідач перестав матеріально утримувати сім`ю, часто вчиняє скандали, під час яких ображає її нецензурною лайкою, виганяє з дому та застосовує фізичну силу. Неодноразово свідками цього ставали їхні діти. Вказує, що через різні погляди на життя і сімейні цінності, вони втратили почуття любові один до одного і бажання зберегти сім`ю. Вказує, що оскільки вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та довіри, їхній шлюб існує формально, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить її інтересам.

Вважає, що шлюб між сторонами існує формально, так як вони фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю.

Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини позивачка не вбачає, на примирення не згодна, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 10.06.2025 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник відповідача - адвокат Хмарук Ю.М. в поданій до суду заяві вказала, що відповідач ОСОБА_2 визнає позов та згоден на розірвання шлюбу. Разом з тим зазначила, що обставини, наведені у позовній заяві щодо припинення відповідачем матеріального утримання сім`ї, вчинення скандалів, під час яких він ображає позивачку нецензурною лайкою, виганяє з дому та застосовує фізичну силу, свідками чого є їхні діти, не відповідають дійсності. Вказала, що відповідач постійно оплачує комунальні послуги, забезпечує дітей їжею, також подарував позивачці золоті сережки. Вказує, що з приводу скандалів та застосування фізичної сили позивачка вже зверталась в поліцію з цих надуманих приводів та поліцією не було встановлено застосування з його сторони домашнього насильства.

Окрім того, вказує, що відповідачем заперечується заявлений позивачкою розмір витрат на правову допомогу в сумі 2 600 грн., оскільки такі витрати є необґрунтованими. Зазначає, що попередня консультація клієнта до прийняття адвокатом на себе обов`язку представництва та роботи у певній справі клієнта, до погодження умов договору, зокрема в частині оплати, не можуть бути віднесені до правничої допомоги як судові витрати. Дані послуги могли б лише включатися до складання позовної заяви, але не окремо. Та для включення всієї суми витрат на правову допомогу у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень ст.ст.137, 141 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір таких витрат є розумним та виправданим. Зазначає, що даний спір є невеликої складності, консультація в даній категорії справ займає значно менше 1 год. та обсяг підготовленої адвокатом позовної заяви становить менше 2 аркушів, з яких лише у трьох абзацах, викладені фактичні обставини справи, а решта - цитування стандартних для цієї справи норм Сімейного кодексу, та обсяг доказів є незначним - 3 документи (свідоцтво про шлюб та 2 свідоцтва про народження дітей).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08.02.2015 року перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис № 15), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.02.2015 року.

Під час шлюбу у сторін народилися діти : донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

З доводів позивачки судом встановлено, що сторони разом як сім`я не проживають та наведена обставина відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки разом вони як сім`я не проживають, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим.

Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 29.05.2025 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI.

Так, відповідно до ст.1 Закону № 5076 договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9).

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З досліджених судом доказів, наданих позивачкою, вбачається, що 22.05.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Оліферук Ж.А. було укладено договір про надання правничої допомоги № 22/05-1.

Згідно п.4.1 договору клієнт сплачує адвокату винагороду погоджену за взаємною угодою, за вирішення спору на підставі поданого позову до вирішення справи по суті в суді першої інстанції відповідно до акту виконаних робіт за цінами : консультація - 400 грн., написання позовної заяви і подача до суду - 2 200 грн.

Як вбачається з акту виконаних робіт до договору № 22/05-1 від 22.05.2025року позивачці ОСОБА_1 була надана наступна правова допомога : консультація 22.05.2025 року (1 год.) - 400 грн., написання позовної заяви та надсилання до Острозького районного суду - 22.05.2025 року (2 год.) - 2 200 грн.

З квитанції до прибуткового касового ордера від 22.05.2025 року вбачається, що за надання послуг адвоката згідно договору № 22/05-1 від 22.05.2025 року на користь адвоката Оліферук Ж.А. було сплачено 2 600 грн., та фактичним платником вказано позивачку по справі ОСОБА_1 .

При вирішенні вимоги позивачки про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про розірвання шлюбу суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 року (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 року (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обгрунтовували свої вимоги, та інші обставини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із припиненням фактичних шлюбних стосунків, відсутністю спільного побуту та ведення спільного господарства. При цьому, відповідач проти позовних вимог заперечень не висловлював та в поданій до суду заяві представник відповідача фактично висловила згоду відповідача на розірвання шлюбу.

Тобто, даний спір про розірвання шлюбу для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії сімейних спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог (поділ спільного майна подружжя, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей тощо), відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою (тим більше, що відповідач навіть не заперечує проти розірвання шлюбу).

Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Так, до позовної заяви додано свідоцтво про шлюб від 08.02.2015 року, копію паспорта позивачки, копію двох свідоцтв про народження дітей, договір про надання правової допомоги від 22.05.2025 року, акт виконаних робіт від 22.05.2025 року, квитанція до прибуткового касового ордера від 22.05.2025 року.

Тобто, це всі документи, що були надані позивачкою і стосуються суті спору.

Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішення спору про розірвання шлюбу згідно ухвали суду про відкриття провадження від 10.06.2025 року було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що не передбачало участі адвоката у судовому засіданні.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивачки про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивачки у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви і стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за надання правничої допомоги у розмірі 500 грн.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так як позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю, а відтак відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають витрати, пов`язані з розглядом справи та понесені позивачкою, з урахування повернення 50 % відсотків з державного бюджету судового збору, на правничу допомогу в розмірі 500 грн. та сплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного такеруючись ст.ст.5, 12, 13,141, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), зареєстрований 08.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області (актовий запис № 15).

Повернути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 22.05.2025 р. у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 500 (п`ятсот) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.