Справа № 296/6376/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

26 червня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі головуючої судді Пилипюк Л. М., за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши заяву адвоката Тарасова Сергія Олексійовича про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінер 770» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Житомирська міська рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна,

в с т а н о в и в :

11 червня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Вінер 770» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Житомирська міська рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна.

Ухвалою судді від 18 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

24 червня 2025 року представник позивача ТзОВ «Вінер 770» адвокат Тарасов С. О. звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із заявою про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 13 серпня 2010 року ТзОВ «Вінер 770» на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 12 серпня 2010 року № 601 видано свідоцтво про право власності на приміщення магазину непродовольчих товарів, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 211,20 м?. Вказане приміщення магазину входило до статутного капіталу ТзОВ «Вінер 770». 09 лютого 2017 року рішенням Загальних зборів ТзОВ «Вінер 770», яке оформлено протоколом № 3 від 09 лютого 2017 року, серед іншого, було вирішено призначити директоромТзОВ «Вінер 770» ОСОБА_5 з 10 лютого 2017 року.

02 березня 2017 року між ТзОВ «Вінер 770» в особі директора Височанського Є. В. та ОСОБА_6 укладено договір міни, відповідно до умов якого спірне приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 вибуло з володіння позивача.

В подальшому спірне нерухоме майно неодноразову відчужувалось. Зокрема, 28 березня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого магазин перейшов у власність ОСОБА_3 . 07 квітня 2017 року ОСОБА_7 продав магазин ОСОБА_2 , що підтверджено відповідним договором купівлі-продажу. 26 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу частини магазину, відповідно до умов якого 17/100 частин приміщення магазину непродовольчих товарів, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (частина приміщення площею 32,0м?) перейшла у власність ОСОБА_1

10 березня 2017 року СУ ГУНП в Житомирській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037. Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 21 червня 2017 року останній заперечує будь-яку свою причетність до діяльності ТзОВ «Вінер 770». Зокрема, ОСОБА_5 надав показання про те, що він не підписував договір щодо відчуження спірного нерухомого майна, у господарських операціях Товариства він участі не брав та не знає посадових осіб ТзОВ «Вінер 770». Про те, що він був власником ТзОВ «Вінер 770» довідався від працівників поліції. В межах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було проведено ряд експертиз, зокрема, 06 лютого 2018 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи складено висновок експерта № 159/198/18-25, яким підтверджено, що підпис від імені ОСОБА_5 в договорі міни від 02 березня 2017 року, який укладений між ТзОВ «Вінер 770» в особі директора Височанського Є. В. та ОСОБА_6 , виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Представник позивача вказує, що ТзОВ «Вінер 770» не укладало Договір міни від 02 березня 2017 року, підпис від імені позивача ОСОБА_8 у цьому договорі є підробленим, а також є підробленим рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Вінер 770», що оформлено протоколом № 3 від 09 лютого 2017 року, що підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області від 14 лютого 2025 року у справі № 922/4516/24.

ОСОБА_5 ніколи не був директором ТзОВ «Вінер 770» та не міг розпоряджатися майном позивача.

Договір міни від 02 березня 2017 року суперечить вимогам закону, є неукладеним, порушує права позивача, як власника нерухомого майна. Позивач був протиправно позбавлений права власності на приміщення магазину непродовольчих товарів, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача також зазначає, що відповідачі, знаючи про арешт спірного нерухомого майна у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 25 травня 2017 року (справа № 296/4173/17), продовжують його використовувати з метою отримання неправомірної вигоди. Магазин наразі використовується у підприємницькій діяльності, в ньому здійснюється торгівля.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Натомість, вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів зможе забезпечити виконання судового рішення у цій справі. Окрім того, вжиття заходів забезпечення позову зможе запобігти заподіянню збитків позивачу, адже майно, яке є предметом спору в цій справі, використовується незаконно, що призводить до його зношення.

На підставі наведеного заявник просить вжити заходи забезпечення позову, накласти арешт на приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 211,2 м?, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101. Також заявник просить заборонити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам використання, здачу в оренду, суборенду, розпорядження, здійснення торгівлі у приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 211,2 м?, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи на підставі частини 1 статті 153 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії щодо предмета спору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що між сторонами дійсно виник спір з приводу права власності на приміщення магазину непродовольчих товарів, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 211,20 м?. Предметом спору в справі є витребування вказаного нерухомого майна на користь ТзОВ «Вінер 770».

ТзОВ «Вінер 770» належало право приватної власності на приміщення магазину непродовольчих товарів, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про право власності, яке видане 13 серпня 2010 року виконкомом Житомирської міської ради на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 12 серпня 2010 року № 601. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05 червня 2025 року підтверджено, що наразі спірне нерухоме майно на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 (17/100 частин) та ОСОБА_2 (83/100 частин). Наведені представником позивача обставини справи підтверджені відповідними доказами, зокрема, копією договору міни, копіями договорів купівлі-продажу, копіями висновків експерта у кримінальному провадженні, протоколами допиту свідків та ін. Крім того, відповідні обґрунтування заяви про забезпечення позову підтверджені рішенням Господарського суду Харківської області від 14 лютого 2025 року, яке набрало законної сили.

Ураховуючи досліджені письмові докази, обґрунтування заяви про забезпечення позову, мету та завдання інституту забезпечення позову в цивільній справі, суд дійшов висновку, що такий захід забезпечення позову як арешт спірного майна (приміщення магазину) дозволить попередити потенційні труднощі під час виконання рішення суду за результатами розгляду цієї справи. Невжиття заходів забезпечення позову, у випадку його задоволення, можуть ускладнити виконання рішення суду.

Арешт спірного об`єкта нерухомого майна унеможливить його відчуження та завідомо убезпечить інтереси обох сторін спору й забезпечить збалансованість інтересів сторін рівним чином, до ухвалення остаточного рішення в цій справі.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що арешт спірного нерухомого майна як вид забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони застосовуються на час розгляду справи.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову в часині вимог про арешт спірного нерухомого майна підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заяви про заборону відповідачам та іншим особам використовувати, здавати в оренду, суборенду, розпоряджатися, здійснювати торгівлю у приміщення магазину непродовольчих товарів, загальної площі 211,2 м?, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 700/720/17 (провадження № 611995 св 20) Верховний Суд дійшов висновку, що «вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Враховуючи вищевказане, Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, неправомірно задовольнив заяву ОСОБА_9 про забезпечення позову в частині заборони СПП «Біле Озеро» вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, оскільки заборона не тільки позбавляє СПП «Біле Озеро» на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, але й перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичної особи, з якою позивачка уклала договір оренди земельної ділянки, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована (стаття 204 ЦК України). Таким чином, суди порушили право відповідача на користування земельної ділянкою, та надали перевагу позиції позивача, ще до моменту вирішення справи по суті, тому доводи касаційної скарги в цій частині є мотивованими та обґрунтованими».

Мотивуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача зазначає, що в спірному приміщенні магазину незаконно здійснюється підприємницька діяльність, внаслідок чого ТзОВ «Вінер 770» може понести збитки. Такі аргументи заявника суд відхиляє та зазначає, що матеріали справи не містять достовірних доказів того, хто саме наразі здійснює підприємницьку діяльність у цьому магазині, а тому задоволення заяви про забезпечення позову в частині встановлення заборони вчиняти певні дії може перешкодити підприємницькій діяльності осіб, які не залучені до участі у цій справі.

Також суд ураховує, що правомірність (законність) вибуття спірного нерухомого майна з власності та володіння позивача входить до предмета доказування у цій справі, а тому висновки про незаконність використання у підприємницькій діяльності спірного нерухомого майна наразі є передчасними.

Отже, забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та іншим особам використовувати, здавати в оренду, суборенду, розпоряджатися, здійснювати торгівлю у приміщення магазину порушуватиме право відповідачів на користування належним їм майном та буде надавати перевагу позиції позивача ще до моменту вирішення справи по суті.

З наведених мотивів, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву адвоката Тарасова Сергія Олексійовича про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінер 770» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Житомирська міська рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінер 770» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Житомирська міська рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна, а саме: накласти арешт на приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 211,2 м?, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101.

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу до негайного виконання направити Корольовському відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса місцезнаходження: 10014, м. Житомир, вулиця Леха Качинського, 12-А).

Про результати виконання ухвали повідомити Корольовський районний суд м. Житомира.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінер 770» (адреса: вул. Хоткевича Гната, буд. 12, прим. 177, офіс 1 в м. Київ; код у ЄДРПОУ - 35954978);

Боржник: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_1 );

Боржник: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_2 );

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК