Справа № 293/213/25
Провадження № 2/293/226/2025
УХВАЛА

26 червня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за змістом якої просить:

- зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0089 площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав ОСОБА_1 , а саме:

- знести збудовану на земельній ділянці (кадастровий номер: :08:004:0089) нежитлову (господарську) будівлю сіновалу;

- зобов`язання ОСОБА_3 повернути у користування земельну ділянку (кадастровий номер: :08:004:0089) ОСОБА_1 .

Ухвалою від 12.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.06.2025, яка у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 04.06.2025, суд закінчив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 26.06.2025.

26.06.2025 на електронну адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді.

Мотивуючи подану заяву відповідач зазначає, що суд при наявності заяви представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання від 04.06.2025 призначив розгляд справи по суті, тим самим порушив право відповідача реалізувати своє право, яке можливе на стадії підготовчого провадження. При цьому не звернув уваги на підтвердження даних поважності причин клопотання про відкладення, а саме наявної копії наказу про надання представнику відповідача адвокату Соломонюк І.В. чергової відпустки.

Вказані обставини вважає такими, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суду.

У судовому засіданні від 26.06.2025 позивач та її представник вказали на безпідставність заявленого відводу, просили відмовити у заяві відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву про відвід.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши заяву по відвід судді, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3, 9 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Отож, зважаючи на дату подання відповідачем заяви про відвід (у день судового засідання), така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення у справі "Білуха проти України"). При цьому, при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу відводу, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Як убачається зі змісту заяви про відвід судді такий відвід фактично зводиться до незгоди з рішенням суду про розгляд підготовчого провадження у відсутності відповідача та її представника та як наслідок ухвалення рішення про закінчення підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Встановлено, що у підготовчому судовому засіданні від 04.06.2025 мала місце заява представника відповідача про відкладення розгляду справи по суті у зв`язку з перебуванням у відпусті, проте жодних доказів неможливості проведення підготовчого судового засідання без участі представника відповідача, вказана заява не містила.

Разом з тим відповідач взагалі не повідомила про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи.

Відтак, суд враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, а також приймаючи до уваги неодноразові клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, а також те, що відповідач не позбавлена права самостійно приймати участь у судових засіданнях, суд розцінив клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання як зловживання процесуальними правами, та здійснив розгляд справи у підготовчому судовому засідання без участі відповідача та представника відповідача.

Варто відмітити, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 ЦПК України).

Вказані позивачем обставини, суд не розцінює як такі, що вказують про наявність в поведінці судді Лось Л.В. упередженості або необ`єктивності під час розгляду справи № 293/213/25 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Із дослідженої заяви про відвід не вбачається, що суддя Лось Л.В. прямо чи опосередковано зацікавлена в результаті розгляду цієї справи. Заявником належними та допустимими доказами не доведено наявність обставин, які б слугували для відводу судді.

Водночас суд ураховує, що неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Аналогічні висновки містяться в рішенні Європейського Суду з прав людини від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Окрім того, відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У вказаному випадку, сумніви висловлені відповідачем, які хоч і не є вмотивовані, проте за своєю природою так чи інакше, є сумнівами.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, що ратифікована Україною.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про задоволення заявленого відводу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, з тим аби виключити у сторони будь-які ймовірні сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Лось Л.В., тобто щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді та з тим аби гарантувати дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно вимог ч.1 ст.41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13,79,81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Лось Л.В. задовольнити.

2. Відвести головуючу суддю Лось Л.В. від розгляду цивільної справи №293/213/25 (провадження № 2/293/226/2025) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

3. Справу передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Людмила ЛОСЬ