Дата документу 24.06.2025 Справа № 337/7280/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/7280/23 Головуючий у 1-й інстанції: Мурашова Н.А.
Провадження №22-ц/807/608/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року, на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року про закриття провадження в частині позовних вимог, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчини певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчини певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що він купив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де син померлих власників, звільнившись з місць позбавлення волі, став розпродавати господарство частинами, газове та опалювальне обладнання демонтував, зокрема, котел та газову плиту в будинку, залишивши лише плиту в літній кухні. Після придбання будинку, в Токмацькому відділенні 10 серпня 2018 року позивач підписав з постачальником ТОВ «Запоріжгаз збут» заяву-приєднання до Типового договору постачання природного газу, на його ім`я відкрили особовий рахунок, прийняли заявку на установку в будинку плити, яку встановили 21 жовтня 2019 року, і йому як новому споживачу вперше пустили газ на плиту, попередньо заглушивши трубу для приєднання котла. Факт заглушення труби засвідчено актом від 21 жовтня 2019 року про припинення (обмеження) розподілу газу. Однак відповідач продовжує безпідставно нараховувати йому оплату на котел. Він неодноразово звертався до відповідача з цього питання і отримав відповідь, що оплату будуть продовжувати нараховувати на котел, поки не буде розірвано договір, не зважаючи на акт про припинення розподілу газу. ОСОБА_1 вважає, що відповідач незаконно нараховує платежі і вимагає їх сплатити. До 21 жовтня 2019 року постачання газу на його об`єкт не було, що підтверджується незмінністю показників лічильника газу, який було демонтовано, повірено та знову вмонтовано в червні 2018 року акти від 04 та 19 червня, де показники зазначені одні й ті самі 10677,88 та 10678,17, які не змінились до 21 жовтня 2019 року. Незважаючи на відключення об`єкта, відповідач 29 травня 2019 року склав акт про припинення розподілу газу, що є незаконним, оскільки фактично постачання газу не було. 21 жовтня 2019 року відповідач втретє припинив неіснуючий розподіл газу. Назва актів від 29 травня 2019 року та 21 жовтня 2019 року про припинення розподілу газу не відповідає дійсності, бо не було розподілу газу. Оскільки вперше його об`єкт було підключено до газорозподільної мережі 21 жовтня 2019 року, саме з цього часу він має статус споживача. Зазначення його споживачем в актах, складених до цього часу, є безпідставним. Тому акти від 29 травня 2019 року та 21 жовтня 2019 року не мають до нього відношення як до споживача. У зв`язку з цим ці акти слід визнати недійсними. Через декілька днів після підключення об`єкта та пуску газу на газопроводі було виявлено виток газу. Аварійно-диспетчерська служба оператора ГРМ замінила редуктор, поставила свій, надавши позивачу час придбати власний. Але в подальшому на його прохання керівництво Токмацького відділення дозволило користування їх редуктором і два роки питань щодо цього не було. 16 жовтня 2021 року він поїхав до Запоріжжя і повернувшись через три дні, виявив акт від 16 жовтня 2021 року про припинення розподілу газу через виток газу на крані вводу, встановлено заглушку. Вона була фактично встановлена не на крані вводу, де нібито виявлено виток газу, а на газопроводі в шафі з редуктором, перед редуктором. Заглушку встановили, щоб від`єднати редуктор, який забрали. А цей акт є обманом. Відповідно до Правил безпеки систем газопостачання аварійно-диспетчерська служба виїжджає за викликом, який підлягає реєстрації. В даному випадку бригада АДС приїхала без виклику, щоб забрати редуктор. На його місце встановили несправний редуктор, його до системи газопостачання не підключили, бо він пропускає газ, тому і поставили заглушку. Такі дії відповідача є безпідставними. Припинення розподілу газу можливо лише у випадку та в порядку, встановлених Типовим договором розподілу газу. Виток газу згідно з ним не є такою підставою. В цьому випадку АДС повинна була ліквідувати виток газу як аварійну ситуацію, а споживач зобов`язаний лише надати доступ до свого об`єкту для ліквідації аварійної ситуації. У зв`язку з незаконністю дій відповідача, позивач вважає, що відпловідач повинен відновити розподіл газу на його будинок, вчинивши усі необхідні дії з перевірки технічного стану зовнішнього газопроводу, який відноситься до його балансової належності, усунути аварійні ситуації тощо.

ОСОБА_1 також зазначає, що раніше він звертався до суду з приводу вирішення спору між ним та відповідачем щодо укладання договору розподілу газу, визначення межі, балансової належності газопроводу, правомірності складання актів від 29 травня 2019 року та 21 жовтня 2019 року про припинення розподілу газу, але рішення судів ґрунтуються на власних видумках судді, не відповідають фактичним обставинам та нормам законодавства. Суд безпідставно вважав встановленим факт укладання між сторонами договору розподілу природного газу, правомірність визначення межі відповідальності. Раніше він вже вказував, що заява-приєднання, на яку посилався відповідач, узята з мережі інтернет і ним не підписана. Заяву для підписання відповідач йому не направляв. Він підписав 10 серпня 2018 року лише заяву-приєднання до договору постачання газу з ТОВ «Запоріжгаз збут». Розмежування балансової належності було зроблено неправильно. Прийом-передача газу, облік, визначення об`ємів використаного споживачем газу здійснюється на межі балансової належності, яка повинна бути визначена лічильником газу, встановленим в будинку. Споживач не може бути відповідальним за експлуатацію зовнішнього газопроводу, в т.ч. редуктора. Догляд за редуктором має здійснювати оператор ГРМ. Попередні суди визнали дійсним акт розмежування балансової приналежності та експлуатаційної відповідальності сторін від 10 серпня 2018 року лише тому, що він підписав його без зауважень. Але це не відповідає ст.633 ЦК України умови публічного договору, які суперечать обов`язковим для його укладання і виконання правилам, є нікчемними. Ці обов`язкові правила встановлені регулятором в Типовому договорі. В цьому позові він вважає наявними інші підстави для зобов`язання відповідача укласти з ним договір розподілу газу, скласти акт розмежування балансової належності тощо.

В зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просив суд:

1) зобов`язати відповідача укласти з ним договір розподілу природного газу відповідно до встановленого п.1.3 розд.1 Типового договору розподілу природного газу, а саме направити йому з інформаційним листом за формою, наведеною в додатку 3 до цього договору, заяву-приєднання до Типового договору розподілу природного газу за формою, наведеною в додатку 1 до цього договору, у двох екземплярах для підписання, з поверненням одного підписаного екземпляра відповідачу;

2)вирішити спочатку умови договору: а) в заяві-приєднання в числі персоніфікованих даних об`єкта відповідач повинен позначити плиту ПГ-4 в кухні будинку і плиту ПГ-3 в літній кухні, більш нічого, б)визнати відсутність котла в об`єкті та відповідність об`єкта проектній та виконавчо-технічній документації, в) визнати нікчемними, недійсними згідно з ч.2 ст.215 ЦК України, акти від 29.05.2019 та 21.10.2019 в частині припинення розподілу природного газу, тобто в частині їх назви, та відповідно до цього визнати безпідставним нарахування відповідачем оплати на розподіл газу на котел, в) визнати відповідача балансоутримувачем регулятора тиску газу редуктора КБРТ чи РДГС-10 чи іншого, який можу бути встановлений оператором ГРМ-відповідачем в об`єкті, г) зобов`язати відповідача оформити та направити йому для підпису два екземпляри акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, позначивши в ньому належність кожній стороні частини газопроводу і встановленого в ньому газового обладнання: споживачу належить внутрішній газопровід від виходу газопроводу з лічильника газу в кухні будинку до газових приладів, а з газових приладів дві газові плити ПГ-4 в кухні будинку і ПГ-3 в літній кухні, відповідачу увесь зовнішній газопровід від місця приєднання газопроводу -вводу до розподільного газопроводу до лічильника на кухні в будинку (газопроводі-ввід, регулятор тиску газу-редуктор, з`єднаний з газопроводом -вводом, ввідний газопровід, включаючи газопровід, прокладений в футлярі через стіну будинку, до лічильника газу на кухні в будинку); е) зобов`язати відповідача відновити розподіл природного газу на об`єкт споживача, попередньо перевіривши технічний стан газопроводу і редуктора-регулятора тиску газу, якщо редуктор несправний встановити справний, провірити та прочистити вентиляційну систему до редуктора, у випадку виявлення витоку газу, ліквідувати його, зробити пуск газу.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України закрито провадження в частині позовних вимог про зобов`язання укласти договір розподілу природного газу із визначенням у заяві-приєднання вірних персоніфікованих даних об`єкта споживача (дві газові плити, відсутність котла), про визнання недійсними Актів про припинення (обмеження) розподілу природного газу від 29 травня 2019 року та 21 жовтня 2019 року, про зобов`язання оформити акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін договору із визначенням АТ «Запоріжсталь» балансоутримувачем зовнішнього газопроводу від місця приєднання газопроводу до лічильника газу на кухні будинку. Роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, а саме, про визнання безпідставним нарахування плати на котел внаслідок недійсності Актів про припинення (обмеження) розподілу природного газу від 29 травня 2019 року та 21 жовтня 2019 року, про зобов`язання відновити розподіл природного газу на об`єкт споживача відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухвалою та рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, в яких посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року та рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги позивач неодноразово зазначав про те, що подані ним позовні заяви від 16 квітня 2021 року та від 14 грудня 2023 року не є тотожними.

Предметом нової позовної заяви від 14 грудня 2023 року, яка частково доповнена і змінена, є зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір розподілу газу та відновлення розподілу газу, що припинено актом від 16 жовтня 2021 року.

Також, позивач зазначає про те, судом першої інстанції не були досліджені та не надана оцінка доказів, наданих позивачем.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу про закритття провадження в частині позовних вимог залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення означеним вимогам відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння (житлового будинку з господарськими спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 , яке було підключено до мережі газопостачання в 2007 році відповідно до проекту газозабезпечення житлового будинку та Акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівницвом об`єкта в експлуатацію від 08 листопада 2007 року (т.1 а.с.59).

10 серпня 2018 року складений акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін як невід`ємної частини договору розподілу природного газу, згідно з яким сторони погодили межу балансової належності між газовими мережами оператора ГРМ та споживача - на місці забезпечення потужності (на місці урізання), на балансі (в користуванні) оператора ГРМ знаходяться газові мережі до межі балансової належності, зокрема, розподільний газопровід середнього тиску, підземний, на балансі (в користуванні) споживача знаходяться газові мережі від межі балансової належності разом з газовикористовуючим обладнанням, зокрема: газопровід-ввід середнього тиску, підземний/надземний ВОГ GALLUS 2000 G4, розташований в приміщенні; газовикористовуюче обладнання: АОГВ 1 шт, ПГ3 1 шт, ПГ4 1 шт. Межа експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на межі балансової належності (на місці забезпечення потужності). Оператор ГРМ забезпечує експлуатацію газових мереж до межі експлуатаційної відповідальності, зокрема розподільний газопровід, споживач забезпечує експлуатацію газових мереж від межі експлуатаційної відповідальності разом з газовикористовуючим обладнанням. В п.3 акту сторони погодили схему розмежування газових мереж. В примітці вказаного акту зазначено, що сторони зобов`язуються утримувати кожний свою частину системи газопостачання у технічно справному стані та експлуатувати її відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання (т.1 а.с.51).

29 травня 2019 року представником ПАТ «Запоріжгаз» складено Акт про припинення (обмеження) розподілу газу до будинку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з самовільним підключенням газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання, невідповідністю системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації (відсутність газового приладу). Припинення газопостачання проведено шляхом установки заглушки перед РДГС з опломбуванням. Вказані показники лічильника - 10678,17куб.м. (т.1 а.с.54).

21 жовтня 2019 року представником ПАТ «Запоріжгаз» в присутності споживача ОСОБА_1 складено Акт відновлення газопостачання (розподілу природного газу) побутовому споживачу за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким проведено відновлення газопостачання (розподілу природного газу) у зв`язку з встановленням газового обладнання ПГ-4 «Запоріжанка» згідно з ескізом на газові прилади. Проведено пуск газу. Зазначені показники лічильника газу - 10678,22куб.м. Вказаний акт підписаний споживачем ОСОБА_2 без зауважень (т.1 а.с.56).

21 жовтня 2019 року представником ПАТ «Запоріжгаз» в присутності споживача ОСОБА_2 складено Акт про припинення (обмеження) розподілу газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації (відсутність газового приладу). Припинення газопостачання проведено шляхом установки заглушки на опуску АОГВ з опломбуванням. Зазначені показники лічильника - 10678,22куб.м. Вказаний акт підписаний споживачем ОСОБА_2 без зауважень (т.1 а.с.53).

Відповідно до рахунку № НОМЕР_1 (особовий рахунок на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 ) плата за спожитий природний газ за грудень 2020 0,00грн, плата за розподіл (доставку) газу за січень 2021 -214,08грн (при вартості замовленої потужності на 2021 346,66грн) (т.1 а.с.225).

Відповідно до рахунку № НОМЕР_1 (особовий рахунок на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 ) плата за спожитий природний газ за січень 2021 0,00грн, плата за розподіл (доставку) газу за лютий 2021 -242,97грн (при вартості замовленої потужності до кінця 2021 317,77грн) (т.1 а.с.226).

Відповідно до досудового попередження споживачу ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість перед АТ «Запоріжгаз» станом на 01.03.2021 в сумі 271,86грн, станом на 01.06.2021 358,52грн. (т.1 а.с.227,228).

16 жовтня 2021 року представниками АТ «Запоріжгаз» (друга бригада АДС) складено Акт про припинення (обмеження) розподілу газу до будинку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з наявністю витоку газу на крані вводу. Припинення газопостачання проведено шляхом установки заглушки з опломбуванням на вводі с/т. Підпис споживача в акті відсутній (т.1 а.с.23).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 10 грудня 2021 року (цивільна справа №2/328/752/2021, ЄУН 337/2094/21) було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії (т.1 а.с.61-72).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 травня 2022 року вказане рішення залишено без змін (т.1 а.с.73-79).

Закриваючи провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі предмет та підстави яких є тотожними з тими, що є предметом розгляду у вказаній справі, зокрема, про зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір розподілу газу за формою, наведеною в додатках 1,3 Типового договору розподілу газу з попереднім визначенням газового обладнання та приладів, які є в об`єкті споживача, межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін із віднесенням зовнішнього газопроводу (від вводу до лічильника в будинку, в т.ч. редуктора) на баланс відповідача, склавши відповідний акт розмежування, а також про визнання недійсним актів від 29.05.2019 і 21.10.2019 «Про припинення розподілу газу».

Відмовляючи у задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із недоведеності доводів позову та його необґрунтованості.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Результат аналізу пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що "за пунктом 3 частини першої статті 255ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що "позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" та від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" зазначав, що існує усталена практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової визначеності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 10.12.2021 року (цивільна справа №2/328/752/21, ЄУН 337/2094/21) було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.05.2022 вказане рішення залишено без змін, отже набрало законної сили.

За змістом вказаних судових рішень предметом позову ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» було зобов`язання відповідача укласти договір розподілу природного газу, тобто оформити передбачені типовим договором розподілу газу додаток № 1 і № 3 до нього, та вручити їх йому як споживачу в судовому засіданні, визначивши в числі необхідних персональних даних предмету договору плиту в будинку та плиту в літній кухні; визнати недійсними акти від 29.05.2019 року і 21.10.2019 року в частині припинення розподілу газу із-за відсутності юридичних фактів для їх складання, а саме, відсутність укладеного договору та факту розподілу (доставки) природного газу; зобов`язати відповідача правильно оформити акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін договору або внести в нього зміни, передбачивши межу після редуктора, визначивши її лічильником газу, тобто віднести редуктор до експлуатаційної відповідальності відповідача оператора ГРМ.

Ухвалюючи ці судові рішення, суди встановили відповідні обставини та прийшли до висновку, що вимога про визнання недійсними актів від 29.05.2019 та 21.10.2019 не відповідає способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст.16 ЦК України, оскільки оскарження дій відповідача лише щодо факту складання зазначених документів, визнання їх недійсними не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Крім того, договір розподілу природного газу між сторонами та акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін договору оформлені належним чином відповідно до норм чинного законодавства, підстав для покладення на відповідача обов`язку узгодити їх на інших умовах, зокрема, визначити межу лічильником газу в будинку, віднести редуктор до експлуатаційної відповідальності відповідача оператора ГРМ, немає, оскільки це не буде відповідати зібраним у справі доказам та приписам Кодексу ГРМ.

Проаналізувавши зміст, підстави та обґрунтування позовних вимог у цивільній справі ЄУН 337/2094/21 та порівнявши зі змістом, підставами та обґрунтування вимог позову у вказаній цивільній справ ЄУН 337/7280/23, суд першої інстанції правильно виснував про те, що вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір розподілу газу за формою, наведеною в додатках 1,3 Типового договору розподілу газу з попереднім визначенням газового обладнання та приладів, які є в об`єкті споживача, межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін із віднесенням зовнішнього газопроводу (від вводу до лічильника в будинку, в т.ч. редуктора) на баланс відповідача, склавши відповідний акт розмежування, а також про визнання недійсним актів від 29.05.2019 і 21.10.2019 «Про припинення розподілу газу» не можуть бути є тотожними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду від 23 січня 2025 року є такими, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують правильних висновків суду, а тому вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року, то колегія суддів також вважає їх неспроможними.

Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а споживач - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначені Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329-VIII (далі - Закон №329-VIII), відповідно до ст.1 якого: -газова мережа внутрішнього газопостачання це газова мережа від місця/точки приєднання об`єкта або межі земельної ділянки замовника до його газових приладів (пристроїв) включно або до газової мережі третіх осіб (замовників, споживачів); - газова мережа зовнішнього газопостачання - газова мережа від місця забезпечення потужності до місця/точки приєднання об`єкта або межі земельної ділянки замовника; - місце приєднання (точка приєднання) - запроектована або існуюча межа балансової належності між газовими мережами зовнішнього та внутрішнього газопостачання; - оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); - побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; - розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до ч.1,2 ст.40 Закону України ««Про ринок природного газу» здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до п.1,2 гл.1 розд.VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року, (далі Кодекс ГРМ) суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір), в порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з п.3 гл.3 розд.VI Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 643 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу, як вже зазначалось, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498.

Відповідно до п.2.1 Типового договору за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п.3.2 Типового договору Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача.

Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

За домовленістю Сторін експлуатаційна відповідальність Оператора ГРМ може бути поширена і на газові мережі (їх частину) Споживача, якщо це визначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.1-3 гл.5 розд. ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ), крім випадку передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

Межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі відповідають за експлуатацію власних мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, у тому числі ПБСГ, зокрема укладають відповідний договір із суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння (житлового будинку з господарськими спорудами) за адресою: АДРЕСА_1 , яке було підключено до мережі газопостачання в 2007 році відповідно до проекту газозабезпечення житлового будинку та Акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 08.11.2007 (арк.58-59).

З 01.07.2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», яке в 2019 році перейменовано у Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. В розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем АТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 10.12.2021 (цивільна справа №2/328/752/2021, ЄУН 337/2094/21) було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії. Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.05.2022 вказане рішення залишено без змін, отже набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вищевказаними судовими рішеннями встановлено факт укладання 10.08.2018 між АТ «Запоріжгаз» як оператором ГРМ та ОСОБА_1 як споживачем договору розподілу природного газу та його відповідність вимогам чинного законодавства. Також підтверджена правильність персоніфікованих даних, зазначених в цьому договорі на підставі наявної проектної документації газової мережі житлового будинку, складеної на замовлення попередніх власників житлового будинку, та прийнятої до експлуатації згідно з актом Державної технічної комісії від 08.11.2007, зокрема, в частині підключення газових приладів у вигляді двох газових плит ПГ-3, ПГ-4 та одного газового котла. Відомості про те, що газова мережа споживача зазнала змін, зокрема, шляхом демонтажу газових приладів та обладнання, відсутні.

Крім того, вказаними судовими рішеннями встановлена наявність підписаного 10.08.2018 без зауважень з боку споживача ОСОБА_1 акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін як невід`ємної частини договору розподілу природного газу.

Згідно з цим актом сторони погодили межу балансової належності між газовими мережами оператора ГРМ та споживача - на місці забезпечення потужності (на місці урізання), на балансі (в користуванні) оператора ГРМ знаходяться газові мережі до межі балансової належності, зокрема, розподільний газопровід середнього тиску, підземний, на балансі (в користуванні) споживача знаходяться газові мережі від межі балансової належності разом з газовикористовуючим обладнанням, зокрема: газопровід-ввід середнього тиску, підземний/надземний ВОГ GALLUS 2000 G4, розташований в приміщенні; газовикористовуюче обладнання: АОГВ 1 шт, ПГ3 1 шт, ПГ4 1 шт. Межа експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на межі балансової належності (на місці забезпечення потужності). Оператор ГРМ забезпечує експлуатацію газових мереж до межі експлуатаційної відповідальності, зокрема розподільний газопровід, споживач забезпечує експлуатацію газових мереж від межі експлуатаційної відповідальності разом з газовикористовуючим обладнанням. В п.3 акту сторони погодили схему розмежування газових мереж. В примітці вказаного акту зазначено, що сторони зобов`язуються утримувати кожний свою частину системи газопостачання у технічно справному стані та експлуатувати її відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання.

Цими ж судовими рішеннями встановлено, а також не заперечувалось обома сторонами при розгляді цієї справи, що:

1) 29.05.2019 року представником ПАТ «Запоріжгаз» складено Акт про припинення (обмеження) розподілу газу до будинку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з самовільним підключенням газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання, невідповідністю системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації (відсутність газового приладу). Припинення газопостачання проведено шляхом установки заглушки перед РДГС з опломбуванням. Вказані показники лічильника - 10678,17куб.м.

2) 21.10.2019 року представником ПАТ «Запоріжгаз» в присутності споживача ОСОБА_1 складено Акт відновлення газопостачання (розподілу природного газу) побутовому споживачу за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким проведено відновлення газопостачання (розподілу природного газу) у зв`язку з встановленням газового обладнання ПГ-4 «Запоріжанка» згідно з ескізом на газові прилади. Проведено пуск газу. Зазначені показники лічильника газу - 10678,22куб.м. Вказаний акт підписаний споживачем ОСОБА_1 без зауважень.

3) 21.10.2019 року представником ПАТ «Запоріжгаз» в присутності споживача ОСОБА_1 складено Акт про припинення (обмеження) розподілу газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації (відсутність газового приладу). Припинення газопостачання проведено шляхом установки заглушки на опуску АОГВ з опломбуванням. Зазначені показники лічильника - 10678,22куб.м. Вказаний акт підписаний споживачем ОСОБА_1 без зауважень.

Відповідно до рахунку № НОМЕР_1 (особовий рахунок на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 ) плата за спожитий природний газ за грудень 2020 0,00грн, плата за розподіл (доставку) газу за січень 2021 -214,08грн (при вартості замовленої потужності на 2021 346,66грн) (арк.225).

Відповідно до рахунку № НОМЕР_1 (особовий рахунок на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 ) плата за спожитий природний газ за січень 2021 0,00грн, плата за розподіл (доставку) газу за лютий 2021 -242,97грн (при вартості замовленої потужності до кінця 2021 317,77грн) (арк.81).

Відповідно до рахунку № НОМЕР_1 (особовий рахунок на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 ) плата за спожитий природний газ за лютий 2021 0,00грн, плата за розподіл (доставку) газу за березень 2021 -288,88грн (при вартості замовленої потужності до кінця 2021 288,88грн) (арк.226).

Відповідно до досудового попередження споживачу ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість перед АТ «Запоріжгаз» станом на 01.03.2021 в сумі 271,86грн, станом на 01.05.2021 - 329,64грн., станом на 01.06.2021 358,52грн. (арк.82,227,228).

Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з приводу перерахунку плати за доставку газу у зв`язку з відсутністю розподілу газу на будинок, відсутністю в будинку газового опалення (відсутністю газового котла) та на що отримував відповіді від АТ «Запоріжгаз» (в т.ч. від 16.01.2021 арк.224, від 04.08.2023 арк.30-31) про те, що нарахування оплати вартості послуг розподілу (доставки) природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 здійснювалось з січня 2020 відповідно до вимог діючого законодавства та умов договору розподілу природного газу.

Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресію рф проти України, який діє до теперішнього часу. Територія колишнього Токмацького (нині-Василівського) р-ну Запорізької області, в т.ч. с.Вишневе, з кінця лютого 2022 по цей час є тимчасово окупованою територією України.

За інформацією відповідача АТ «Запоріжгаз», починаючи з 10.04.2022 розподіл природного газу на тимчасово окуповану територію України, в т.ч. с.Вишневе, припинений за рішенням оператора ГРМ, нарахування обсягів за послугу доставки природного газу у зв`язку з цим не здійснюється.

ОСОБА_1 просив визнати безпідставним (протиправним) нарахування йому плати за розподіл природного газу, починаючи з січня 2020, посилаючись на відсутність розподілу природного газу на його житловий будинок та відсутність в будинку газового котла для опалення, що, на його думку, підтверджено складеними представниками відповідача актами від 29.05.2019 та 21.10.2019 про припинення розподілу газу.

За договором розподілу природного газу, факт укладання якого між сторонами у справі 10.08.2018 року підтверджено рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 10.12.2021, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 18.05.2022, споживач ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати вартість послуги з розподілу природного газу у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

Згідно з п.6.1 Типового договору (в редакції, чинній на час укладання договору) оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.6.1 Типового договору (в редакції, чинній з 12.10.2019) оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.1.2 гл.6 розд.VI Кодексу (в редакції, чинній з 12.10.2019) розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП №3022 від 24.12.2019 (втратила чинність на підставі постанови №2771 від 30.12.2020) для АТ «Запоріжгаз» встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно - 0,55 грн за 1куб.м. на місяць (без урахування ПДВ); з 01 липня 2020року - 0,64 грн за 1куб.м. на місяць (без урахування ПДВ).

Відповідно до п.2 гл.6 розд.VI Кодексу (в редакції, чинній з 07.03.2020) з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

За змістом п.1.4 розд.1 Типового договору, послуга з розподілу природного газу це послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Відповідно до п.2.2 Типового договору обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Згідно з п.3 гл.3 розд.І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (п.2 гл.5 розд.VI Кодексу ГРМ).

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском. Оператор ГРМ підтримує належний тиск у системі з урахуванням замовленої потужності приєднаного об`єкту споживача та забезпечує цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єкта споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості споживача у будь-який час розпочати газоспоживання.

Визначена договором про розподіл природного газу плата за річну замовлену потужність є обов`язковим платежем за забезпечення оператором ГРМ цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.8 гл.6 розд. VI Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин 21.10.2019) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Відповідно до п.9 гл.6 розд.VI Кодексу (в редакції, чинній з 30.07.2020) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Отже, єдиною правовою підставою для нездійснення нарахування позивачу ОСОБА_1 плати за послуги з розподілу природного газу є механічне від`єднання належних йому газових мереж від газорозподільної системи та розірвання договору розподілу природного газу, а після 30.07.2020 - або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Як вже зазначалось вище, 29.05.2019 та 21.10.2019 представниками відповідачами було припинено розподіл газу до будинку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заглушки з опломбуванням: перший раз перед РДГС, другий - на опуску АОГВ, тобто на внутрішньому газопроводі споживача, у зв`язку з невідповідністю системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації (відсутність газового приладу), про що складено відповідний акт.

При цьому, механічного від`єднання газових мереж позивача, які належать йому відповідно до акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності від 10.08.2018, від газорозподільної системи оператора ГРМ в місці приєднання (межа балансової належності між газовими мережами зовнішнього та внутрішнього газопостачання) не відбулося. З заявою про розірвання договору розподілу природного газу або про внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до такого договору, позивач до відповідача не звертався, що останнім в судовому засіданні не заперечувалось.

Сама по собі відсутність в об`єкті позивача газового котла, без належного внесення змін до проектної документації газової мережі будинку, договору розподілу природного газу, в т.ч. заяви-приєднання до договору, не є підставою для звільнення позивача від обов`язку здійснювати плату за чинним договором розподілу природного газу.

Згідно з п.5 гл.1 розд. V Кодексу ГРМ при письмовому зверненні споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) про зменшення приєднаної (дозволеної) потужності його об`єкта, визначеної в технічних умовах приєднання та/або проєктній документації, в установленому законодавством порядку вносяться відповідні зміни до технічних умов приєднання та/або проектної документації, які погоджуються з Оператором ГРМ. У такому разі змінюються (зменшуються) типорозмір (номінальна потужність) комерційного вузла обліку в точці вимірювання та приєднана потужність об`єкта споживача, а Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Отже, відповідач як оператор ГРМ в спірний період продовжував підтримувати належний тиск у газорозподільній системі з урахуванням замовленої потужності належним чином приєднаного об`єкту споживача ОСОБА_1 та забезпечувати надання йому цілодобового фактичного доступу до газорозподільної системи, а саме технічної можливості у будь-який час після усунення невідповідності внутрішньої системи газопостачання, яка була підставою для припинення розподілу газу, скористатись можливістю розпочати газоспоживання. В свою чергу, позивач ОСОБА_1 зобов`язаний був оплачувати вартість послуг з розподілу (доставки) природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта за встановленими тарифами.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано виснував про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування позивачу плати за розподіл природного газу після складання актів про припинення (обмеження) розподілу газу від 29.05.2019 та 21.10.2019, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Також, апеляційний суд вважає, що позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача відновити розподіл природного газу на його будинок внаслідок незаконності акту про припинення (обмеження) розподілу газу від 16.10.2021 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, відповідно до п.9.1 Типового договору Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі: 1) несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим Договором; 2) відсутності Споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у розрахунковому періоді; 3) подання Споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) несанкціонованого відбору природного газу, крім перевищення добового підтвердженого обсягу природного газу; 5) визнання в установленому порядку аварійним стану газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 6) відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 7) відмови представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання.

Відповідно до п.1 гл.7 розділу VІ Кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування (п.5 гл.7 розділу VІ Кодексу ГРМ).

Відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням Споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання (п.9.2 Типового договору, п.6 гл.7 розділу VІ Кодексу ГРМ).

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 №285 затверджені Правила безпеки систем газопостачання (далі ПБСГ).

Згідно з п.5.7 гл.5 розд.V ПБСГ підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Як зазначалось судом вище, відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу (п.3.2), а також Кодексу ГРМ власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі відповідають за експлуатацію власних мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, у тому числі ПБГС, зокрема укладають відповідний договір із суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт. Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності (внутрішній газопровід).

Відповідно до п.5.4 гл.5 розд.V ПБСГ технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах. Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з п.4 гл.1 розд.ІІІ Кодексу ГРМ оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів. У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.

Для локалізації і ліквідації аварійних ситуацій Оператором ГРМ організовуються підрозділи аварійно-диспетчерської служби (АДС) з цілодобовою роботою, включаючи вихідні та святкові дні (п.2 гл.2 розд.ІІІ Кодексу ГРМ).

Пунктом 9 розд. ХІІІ Кодексу ГРМ визначено, що у разі виникнення аварії або надзвичайної ситуації, яка загрожує безпеці функціонування ГРМ, Оператор ГРМ негайно вживає заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ згідно з планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, розробленим відповідно до вимог чинного законодавства.

Як було встановлено судом, 16.10.2021 представниками АТ «Запоріжгаз» (друга бригада АДС) складено Акт про припинення (обмеження) розподілу газу до будинку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з наявністю витоку газу на крані вводу. Припинення газопостачання проведено шляхом установки заглушки з опломбуванням на вводі с/т. Підпис споживача в акті відсутній (арк.23).

Доводи позивача про те, що виток газу як підстава припинення (обмеження) розподілу газу споживачу не передбачена договором розподілу газу, тому таке припинення є протиправним є не спроможними.

Припинення (обмеження) розподілу газу споживачу у зв`язку з виявленням витоку газу в газорозподільній системі із встановленням заглушки прямо передбачено п.5.7 гл.5 розд.V ПБСГ, яких повинні дотримуватись сторони договору розподілу газу при експлуатації газових мереж.

В свою чергу, оператор ГРМ повинен здійснювати попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а у разі виникнення аварійної ситуації зобов`язаний вжити необхідних заходів для локалізації та ліквідації аварійної ситуації, що в даному випадку і було здійснено представниками аварійно-диспетчерської служби відповідача.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування виявлення витоку газу в газопроводі та відповідно неправомірності припинення розподілу газу на будинок позивач суду не надав.

Твердження ОСОБА_1 про те, що обов`язок негайно усунути виявлений виток газу за власний рахунок покладений на відповідача як оператора ГРМ, суперечать вищевикладеним вимогам чинного законодавства, адже межа експлуатаційної відповідальності оператора ГРМ та споживача встановлюється, як правило, на межі балансової належності і визначаються в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу.

Кожна сторона відповідає за належну експлуатацію газових мереж в межах балансової належності, тобто споживач - за внутрішній газопровід. Забезпечення належної технічної експлуатації внутрішнього газопроводу здійснюється на замовлення споживача як власника на договірних засадах суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт. Відновлення газопостачання оператор ГРМ здійснює за відповідним письмовим зверненням споживача після усунення порушень, які були підставою для припинення розподілу газу.

З приводу усунення витоку газу у внутрішньому газопроводі споживача та відновлення газопостачання позивач до АТ «Запоріжгаз» з жовтня 2021 року по цей час не звертався.

Таким чином вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача за власний рахунок та власними силами відновити газопостачання до домоволодіння позивача є такими, що також не підлягають задоволенню.

Крім того, слід зауважити, щотериторія колишнього Токмацького (нині-Василівського) р-ну Запорізької області, в т.ч. с.Вишневе, де знаходиться житловий будинок позивача з кінця лютого 2022 по цей час є тимчасово окупованою територією України. АТ «Запоріжгаз», починаючи з 10.04.2022 розподіл природного газу на тимчасово окуповану територію України, в т.ч. с.Вишневе, припинений за рішенням оператора ГРМ, нарахування обсягів за послугу доставки природного газу у зв`язку з цим не здійснюється, що також унеможливлює відповідача здійснити дії, які є предметом позову у цій справі.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року про закриття провадження в частині позовних вимог залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 25 червня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Гончар М.С.