Провадження № 2/202/338/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/18229/21 позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за теплопостачання (опалення), -

В с т а н о в и в:

У 2021 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» звернулось до Краматорського міського суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за теплопостачання(опалення), відповідно до якого просили стягнути з відповідачів на користь ТОВ Краматорськтеплоенерго заборгованість за поставлену теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що позивачем здійснювалось постачання теплової енергії на опалення споживачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які мешкають в квартирі АДРЕСА_1 . В період часу з 01.05.2015 року по 01.12.2021 року відповідачі ухилялися від оплати за поставлену теплову енергію на опалення, у зв`язку з чим за останніми утворилась заборгованість в розмірі 48 728,7 гривень.

Вказану суми позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив, в якому зазначила, що з 01.09.2015 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та на дату подання позову відповідач не проживала та не була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 . Просила виключити її як неналежного відповідча по справі.

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив, в якому просила застосувати строки позовної давності. Також зазначила, що з 12.07.2024 р. втратила роботу, самостійно виховує неповнолітню доньку, має статус одинокої матері та знаходиться в скрутному матеріальному становищі, тому просила надати відстрочку виконання рішення суду на період дії військового стану в Україні.

В свою чергу, представником позивача - ТОВ «Краматорськтеплоенерго» була надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що вимоги відповідача ОСОБА_2 про виключення її як неналежного відповідача не обґрунтовані та суперечать вимогам закону. З неї підлягає стягненню борг за опалення, який виник в період дії її реєстрації за адресою АДРЕСА_3 , а саме з 01.05.2015 р. по 01.09.2021р. в розмірі 47 683, 10 грн.

Щодо відзиву відповідача ОСОБА_1 зауважила, що відповідно до ст.. 267 ЦПК України, питання про відстрочку виконання рішення розглядається після ухвалення судом рішення по суті або після відкриття виконавчого провадження. Таким чином, при розгляді даної справи таке питання не може бути вирішеним. Також, втрата роботи та наявність дитини не підтверджують її матеріальний стан і неможливість виконання рішення суду.

З огляду на вищевикладене, просила стягнути борг за опалення, який виник з 01.05.2015р. по 01.09.2021 р. в розмірі 47 683, 10 грн. солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . А борг за опалення в період з 01.09.2021р. по 01.12.2021р. в розмірі 1 045, 60 грн. стягнути з ОСОБА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, яка позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до довідки № 9723 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 з 01.09.2023 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак, судом встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано місце проживання тільки відповідача ОСОБА_1 .

У ТОВ ««Краматорськтеплоенерго» на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4

Звертаючись з даним позовом, позивач стверджує ,шо у відповідачів наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» за поставлену теплову енергію з 01.05.2015 року по 01.12.2021 в розмірі 48 728, 7 грн., на підтвердження чого надав оборотно-сальдову відомість.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє його обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) та Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі № 401/660/20 (провадження № 61-2770св21).

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість комунальних послуг, що надаються виконавцем за колективним договором про надання комунальних послуг, складається із плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами, правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно з існуючими тарифами та перевірка розрахунку заборгованості та доказів надання комунальних послуг.

Разом з тим, звертаючись до суду із вимогою про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію, позивачем не долучено доказів на підтвердження факту приєднання будинку АДРЕСА_5 до системи централізованого теплопостачання, а також надання ТОВ ««Краматорськтеплоенерго» послуг з поставки теплової енергії, зокрема і до квартири АДРЕСА_6 та що відповідачі отримали ці послуги та є споживачами житлово-комунальних послуг, а на ці відносини поширюється дія Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Крім того, ТОВ ««Краматорськтеплоенерго» не надано доказів на підтвердження існуючих тарифів та калькуляції здійснених нарахувань відповідно до затверджених тарифів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду лише оборотно-сальдову відомість із зазначенням заборгованості.

Інших доказів на підтвердження позовних вимог та наявності у відповідачів заборгованості в розмірі 48 728, 7 грн. суду не надало.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

У той час, ч. ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання (опалення) є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, адже докази надані позивачем, у своїй сукупності не є достатніми, достовірними та належними для прийняття судом висновку про існування стверджуваних позивачем обставин, а тому позов задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає, що згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, ЦПК України, суд,

У х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за теплопостачання (опалення) відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Маринін