Справа № 275/158/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

при секретарі с/з Марієвській Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на момент його смерті та не прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с-щіБрусилів Житомирського району Житомирської області.

В подальшому позивачем ОСОБА_1 було змінено позовні вимоги в частині предмету позову, а саме ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227052, та на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.04.1997 року. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла позивачка, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Однак в будинку матері по АДРЕСА_1 на момент її смерті і на даний час також зареєстрований брат позивачка і син спадкодавця ОСОБА_2 , який там не проживає з 2020 року. Позивачка вказала, що відповідач з 2020 року жодного разу не з`являвся за адресою реєстрації, а з 15.02.2022 року взагалі проживає за кордоном. При цьому, на думку позивачка, сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому позивачка вважає, що відповідач як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті матері, а отже, не набув права на спадкове майно. Однак приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Отрищенком О.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_3 без врахування частки ОСОБА_2 , позивачці ОСОБА_1 було відмовлено.

Тому ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 6, 6949 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0038, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227052, виданого 15 травня 2006 року, та на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.04.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Нестеренка М.М. у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Отрищенка О.І. було витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа № 125/2024.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року у вказаній цивільній справі підготовче провадження було закрито та справу було призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Нестеренко М.М. не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, в якій представник позивачки позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до початку судового засідання надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, дослідивши подані письмові докази, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227052 від 15.05.2006 року, виданого на підставі розпорядження голови Брусилівської райдержадміністрації Житомирської області від 29.11.2004 року № 365, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 6, 6949 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0038 (а.с. 11).

Крім того на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку від 18.04.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_3 належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією свідоцтва про народження (а.с. 8-9).

Згідно довідки № 5146 від 11.10.2024 року, виданої начальником ЦНАП Брусилівської селищної ради, ОСОБА_3 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 466 від 05.08.2024 року, була зареєстрована по АДРЕСА_1 та разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_4 , 1991 р.н., дочка, ОСОБА_2 , 1987 р.н., син, ОСОБА_5 , 1992 р.н., син, ОСОБА_6 ,2005 р.н., онука, ОСОБА_7 , 1989 р.н., дочка, ОСОБА_8 , 2009 р.н., онук, ОСОБА_8 , 2008 р.н., онука, ОСОБА_8 , 2016 р.н., онук, ОСОБА_9 , 2011 р.н., онук (а.с. 13).

Відповідно до довідки № 11 від 03.02.2025 року Брусилівської селищної ради Житомирської області та згідно акту фактичного місця не проживання особи від 03.02.2025 року № 1 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2020 року (а.с. 14-15).

З копії спадкової справи № 125/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 11.10.2024 року вбачається, що діти померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 від спадщини відмовились, ОСОБА_1 спадщину прийняла (а.с. 66-78).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Отрищенка О.І. від 13.02.2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_3 без врахування частки ОСОБА_2 ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 16).

Статтею 1216 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 3 вказаної статті визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця в АДРЕСА_1 . Водночас фактичне місце проживання відповідача було відмінним, з 2020 року він не проживав з матір`ю за цією адресою, а проживав за кордоном.

Наведені обставини сторонами не заперечуються та підтверджені матеріалами справи.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 в житловому будинку в АДРЕСА_1 був зареєстрований, проте не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_2 як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3 , а отже, не набув права на спадкове майно.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судому постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210) та від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 (провадження № 61-12472св22).

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що за життя ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0038 та житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , вказане майно увійшло до складу спадщини після її смерті, при цьому єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , є її дочка ОСОБА_1 - позивач у вказаній справі, всуду наявні законні підстави визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її матері ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на спірну земельну ділянку та житловий будинок, задовольнивши таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст. 1218, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою у АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 6, 6949 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0038, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227052, виданого 15 травня 2006 року, та на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 18.04.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

СУДДЯ О.С. Данилюк