УХВАЛА

про відвід

Справа № 621/1373/25

Провадження 2/621/898/25

30 червня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді В.Філіп`євої

За участі секретаря судового засідання - А.Дроздова,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників заяву відповідача ОСОБА_1 (інші учасники: позивач ОСОБА_2 )

про відвід судді у цивільній справі № 621/1373/25

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2025 року через підсистему «Електронний Суд» до Зміївського районного суду Харківської області від адвоката С.Халабурдіна надійшла позовна заява, подана в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільна справа № 621/1373/25 (провадження 2/621/828/25) передана для розгляду судді Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`євій.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.05.2025 року, після виконання вимог статті 187 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників про дату, час і місце судового засідання.

30.06.2025 року, до початку судового засідання у справі через канцелярію суду надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді В.Філіп`євої від розгляду вказаної справи. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до інформації офіційного сайту «Судової влади» суддя В.Філіп`єва раніше брала участь у розгляді справ № 643/16053/15-ц, №621/1531/16-ц,№621/2173/16-ц як представник ОСОБА_2 , що, на думку відповідача може свідчити про упередженість судді під час розгляду цієї справи.

Відповідно до положень статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що на час розгляду заяви про відвід в Зміївському районному суді Харківської області здійснює правосуддя менше трьох суддів, а саме - тільки суддя цього суду В.Філіп`єва, на підставі ч.5 статті 40 ЦПК України, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу, в порядку письмового провадження.

Дослідивши доводи відповідача, заявлені в обґрунтуванні відводу, суд зазначає наступне:

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України, згідно яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

- він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

- він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

- він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

- було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

- є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

- суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з:

- (і) суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховувались особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі);

та (іі) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справі«Моріс проти Франції», заява № 29369/10, п. 73).

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (там само, пункти 77 та 78).

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Наявність безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначаєтися також за допомогою суб`єктивного критерію, оскільки, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Суддя В.Філіп`єва з 2009 по 2020 роки займалася незалежною адвокатською діяльністю, переважно за територіальною юрисдикцією Зміївського районного суду Харківської області, здійснюючи як представництво інтересів осіб в цивільних справах, так і захист обвинувачених в кримінальних провадженнях, в тому числі (але не виключно) надавалася правнича допомога ОСОБА_2 .

Вказане, на думку суду, не є беззаперечним доказом упередженості головуючого при розгляді справи № 621/1373/25, однак в даному випадку вирішальним при цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Оскільки зазначені в заяві про відвід побоювання відповідача у відсутності безсторонності головуючого по справі не є безпідставними, а також для того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості головуючого судді під час розгляду справи №621/1373/25 , суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого В.Філіп`євої в цій справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 37, 40, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Філіп`євої Вікторії Вікторівни у цивільній справі № 621/1373/25 - задовольнити

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.Філіп`єва