КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року

справа № 756/7694/21

провадження № 22-ц/824/2288/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Процко В.М.

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року, постановлено під головуванням судді Жука М.В., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 є споживачем центрального опалення та гарячої води, яку він постачає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того вказує, що відповідачка своєчасно не сплачувала кошти за надані послуги, у зв`язку із чим станом на 01.04.2021 року утворилася заборгованість.

Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку заборгованість не погашає, КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 27 585 грн. 54 коп., заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 37 370 грн. 69 коп. та заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, яка утворилася до 01.05.2018 року у розмірі 22 927 грн. 55 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4 969 грн. 72 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 9 706 грн. 82 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року до 01.04.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 27 585 грн. 54 коп., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 01.04.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 37 370 грн. 69 коп., а всього на загальну суму 79 632 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять дві) грн. 77 коп.

В решті вимог первісного позову - відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 1 028 грн. 44 коп. судового збору та 16 грн. 50 коп. витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 1 028 грн. 44 коп. судового збору та 16 грн. 50 коп. витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач не надав до суду доказів того чи отримував відповідач житлово-комунальні послуги та за який період. Зазначає, що не укладав з позивачем відповідні договори з приводу надання житлово-комунальних послуг, та не надав доказів того, що він постачальником житлово-комунальних послуг по будинку за спірною адресою. З поданих розрахункових таблиць не вбачається за який період виник борг пере ПАТ «Київенерго». Заявляє про застосування строку позовної давності стосовно послуг гарячого водопостачання та інфляційних нарахувань, 3 % річних та інших штрафів та пені. Позивач у одному позові об`єднав позовні вимоги за поточною заборгованістю за водопостачання, централізоване опалення та спірну заборгованість, яку він отримав за договором цесії.

В судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в добровільному порядку не виконують взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів за надані позивачем послуги, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з них заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Суд врахував, що ОСОБА_1 до моменту пред`явлення до неї позову не вчинялось жодних дій стосовно повідомлення КП «Київтеплоенерго» про неправильність нарахування їй плати за надані послуги, оспорювання наявної заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що свідчить про намагання ОСОБА_1 шляхом подання зустрічного позову не захистити свої права, а ухилитися від виконання зобов`язання, що є неприпустимим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» №062/14-10849 (И-2021) від 27.08.2021 року, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності в рівних частках належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.01.2002 року (а.с. 56 -57).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 22 927 грн. 55 коп., що підтверджується додатками № 1 та № 2 до вказаного договору, а також розрахунком заборгованості за період з 01.07.2015 року по 28.02.2023 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з 01.05.2018 року по 01.04.2021 року складає 64 956 грн. 23 коп. (заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води).

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про відсутність укладених договорів з надавачем послуг не можуть слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості житлово-комунальних послуг.

Щодо доводів апелянта про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Крім того, згідно п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Станом на дату подання позовної заяви строк дії карантину був продовжений.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було визнано таким, що пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року до березня 2017 року.

Таким чином, вимоги апелянта є безпідставними.

На підтвердження наявної заборгованості позивачем було надано розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2018 по 31.03.2021 року, в якому відображена детальна інформація щодо здійснених щомісячних нарахувань по особовому рахунку відповідача (а.с. 4-5).

Відповідно до додатку 1 до договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 № 60-18 розмір заборгованості становить 13 220,73 грн - послуги централізованого опалення (а.с. 6), відповідно до додатку 2 - розмір заборгованості становить 9 706,82 грн - послуги гарячого водопостачання (а.с. 7).

Надання послуг позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг та цей розрахунок було перевірено судом.

Таким чином, відповідачі фактично житлово-комунальні послуги отримували, жодних скарг чи претензій щодо ненадання послуг або надання таких послуг неналежної якості вони не подавали, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги є обґрунтованими.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідач доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не надав та дійшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію та, відповідно, про наявність правових підстав для їх задоволення.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді