Провадження № 22-ц/811/1347/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м.Львів

Справа № 442/10033/24

Провадження № 22-ц/811/1347/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.Я.

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана її представником Хевпою Іванною Миколаївною, на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м.Дрогобичі 17 грудня 2024року у складі судді Гарасимків Л.І. у справі за заявою ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи - Дрогобицької міської ради Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

28 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи: Дрогобицької міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона понад 30 років перебувала у фактичних шлюбних відносинах (проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу) із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 . Вказує, що після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , де він був зареєстрований. Квартира належала йому на підставі договору міни від 15 листопада 1995 року (реєстраційний номер № 2863). Зазначає, що вона (заявник) вважала, що разом із ОСОБА_4 вони були однією сім`єю, бо практично все життя прожили разом та вели спільне господарство, тому вона має усі права успадкувати майно, що залишилося після смерті чоловіка, не зважаючи на те, що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. З метою оформлення своїх спадкових прав, вона ( ОСОБА_3 ) звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області. Нотаріус надала їй відмову №111/01-16 від 7 серпня 2024 року, в якій зазначила, що її (заявника) місце реєстрації є іншим, ніж місце реєстрації померлого, а також не надано документів, які б підтверджували родинні стосунки із покійним. Нотаріус роз`яснила, що за таких обставин спадкова справа не заводиться і свідоцтво про право на спадщину не видається. Вказує, що з ОСОБА_4 вони проживали однією сім`єю значно більше, ніж того вимагає законодавство для встановлення факту проживання однією сім`єю, - 32 роки. Реєструвати шлюб вони не поспішали, вважали, що у цьому не було потреби, оскільки на їхню спільну думку, вони мали чудову сім`ю із спільними цінностями, навіть незважаючи на відсутність реєстрації шлюбу. Протягом їхнього сімейного життя вони проживали у її (заявника) будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 мав у власності квартиру АДРЕСА_1 , де був зареєстрований. Стверджує, що факт спільного проживання ОСОБА_4 у їхньому будинку у м.Стебнику до дня його смерті підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов та фактичного проживання від 7 серпня 2024 року № 299. Також фактичне проживання ОСОБА_4 у м.Стебнику в одному будинку з нею ( ОСОБА_3 ) можуть підтвердити сусіди: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживають на АДРЕСА_3 . Посилається на те, що вони разом з чоловіком вели спільне господарство, доглядали будинок у м.Стебнику, де проживали, а також квартиру у м.Трускавці, де було зроблено ремонт. Разом з ОСОБА_4 вони відпочивали, у них є багато спільних фотографій за час їхнього сімейного життя. Родичі та знайомі вважали їх однією сім`єю. У 2015 році ОСОБА_4 захворів, вона підтримувала його протягом тривалого лікування у лікарні, а пізніше вдома. У 2015 році чоловік місяць лікувався у Стебницькій міській лікарні стаціонарно, що додатково підтверджує їхнє спільне проживання однією сім`єю без шлюбу в м.Стебнику. В 2020 році чоловік знову потрапив на лікування, оскільки стан здоров`я раптово погіршився і вони змушені були викликати швидку допомогу. Перенесені хвороби серця, тяжкий фізичний стан, стали причиною смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його похованням також займалася вона, що підтверджується довідкою від 22 серпня 2024 року № 313. Просить заяву задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року заяву задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки - ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 в період з 1992 року до 22 лютого 2024 року.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_4 . З батьком ОСОБА_1 спілкувалася постійно в телефонному режимі, оскільки перебувала за кордоном. Вказує, що процедурою поховання ОСОБА_4 займалася ОСОБА_3 . Зазначає, що ОСОБА_1 передавала ОСОБА_3 кошти, як компенсацію за поховання батька. Спадкоємцем першої черги є його дочка - ОСОБА_1 , яка подала заяву до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кобак О.В. про прийняття спадщини. На підставі цієї заяви нотаріусом заведено спадкову справу № 59/2024 (номер у спадковому реєстрі 72811147) після смерті ОСОБА_4 . Зазначає, що ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 19 березня 2025 року у справі №457/486/25 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 на підставі договору міни від 15 листопада 1995 року. Стверджує, що судом першої інстанції не залучено до участі у справі спадкоємця після смерті ОСОБА_4 - дочку ОСОБА_1 . Спадкова справа за заявою дочки померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 заведена 7 серпня 2024 року за №59/2024. Суд при розгляді справи не перевірив відсутність спору про право та відсутність інших осіб, на права яких може вплинути оскаржуване рішення, чим порушив права спадкоємця ОСОБА_1 , не залучивши її до участі у справі. При існуванні спору про право виключається розгляд справи про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу в порядку окремого провадження. Вказує, на розгляді у Трускавецькому міському суді перебувала справа №457/486/25 за заявою ОСОБА_3 від 18 березня 2025 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 . Ухвалою суду від 19 березня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви. В мотивувальній частині цієї ухвали зазначено: «Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 має намір звернутися до Трускавецького міського суду з позовом про визнання права власності на частку у вказаній квартирі». До заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 долучено рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 17 грудня 2024 року, яким встановлено факт проживання однією сім?єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 1992 року по 22 лютого 2022 року. Вказане рішення набрало законної сили 17 січня 2025 року. Зазначає, що 27 березня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кобак О.В., про визначення права власності на частку у спільному майні, а саме 1/2 частку у спільному майні. Відповідно до ст. 315 ПК України суд відмовляє у відкритті провадження, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Вказує, що проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 в період саме з 1992 року не відповідає дійсним обставинам справи. ОСОБА_8 (колишня дружина ОСОБА_4 ), ОСОБА_4 та ОСОБА_9 проживали у АДРЕСА_4 , у яку вселилися на підставі ордера №002793 від 5 серпня 1983 року. 15 листопада 1995 року ОСОБА_4 за договором міни обміняв вказану квартиру на квартиру АДРЕСА_1 . Після обміну квартири ОСОБА_8 та ОСОБА_7 переїхали проживати у АДРЕСА_5 . 5 грудня 1991 року рішенням Трускавецького районного (міського) народного суду шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 1 січня 2004 року. До 1 січня 2004 року діяв КпШС. Посилається на ст. ст. 39, 44 КпШС. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 був розірваний рішенням суду 5 грудня 1991 року, реєстрацію розлучення в органах реєстрації актів цивільного стану-відділу державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області проведено 19 листопада 1998 року. Отже, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було розірвано 19 листопада 1998 року. При ознайомленні з позовною заявою та додатками до неї Дрогобицькою міською радою виявлено, що в акті обстеження матеріально-побутових умов фактичного проживання жителя (ів) за №299 від 7 серпня 2024 року не вказано терміну спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_3 . В матеріалах справи немає жодного документа, який підтверджує спільне проживання заявника ОСОБА_3 з ОСОБА_4 з 1992 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 1 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині тих прав і обов?язків, що виникли після набуття ним чинності. КпШС України передбачав, що права та обов?язки подружжя, породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану (ст.13 КпШС України). Із набранням чинності СК України, правовий режим спільної сумісної власності, за загальним правилом, був поширений і на майно, набуте жінкою та чоловіком за час спільного проживання однією сім?єю, без реєстрації шлюбу (ст. 74 СК України). Отже факт проживання жінки та чоловіка до 1 січня 2004 року однією сім?єю без реєстрації шлюбу, не має правового значення для підтвердження належності майна до спільної сумісної власності. ОСОБА_10 не надала доказів її проживання однією сім?єю з ОСОБА_4 з 1992 року до 1 січня 2004 року (датою набрання чинності СК України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 66 років, у зв`язку з чим Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 від 28 лютого 2024 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

6 серпня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кобак О.В. про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 .

Приватний нотаріус Кобак О.В. листом від 7 серпня 2024 року №111/01-16 повідомила ОСОБА_3 , що вона як нотаріус не має підстав для заведення спадкової справи, оскільки вона ( ОСОБА_3 ) не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та підтвердження родинних стосунків з померлим, також нотаріусом роз`яснено їй про можливість звернення до суду для встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем до дня смерті, як особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

28 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи: Дрогобицької міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив із того, що у період з 1992 року до дня смерті ОСОБА_4 він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , оскільки у цей період вони жили разом, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, та не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Суд зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має для заявника юридичне значення, оскільки відсутність документів про родинний зв`язок із спадкодавцем унеможливлює оформлення нею спадщини.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Частинами 1 і 3 статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

ОСОБА_1 звернулася 7 серпня 2024 року до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кобак О.В. із заявою при прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України (в редакції станом на день відкриття спадщини) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Частинами 1-3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

ОСОБА_1 в межах шестимісячного строку звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Кобак О.В., що свідчить про прийняття нею спадщини після смерті батька

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, розглянувши по суті заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, без залучення спадкоємців ОСОБА_4 , не звернувши уваги на вимоги закону, та не перевіривши, чи має місце спір про право за даних обставин, чи не пов?язується встановлення такого факту з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов?язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 (провадження № 61-434св19), зазначено, що «суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право».

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду згідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду і роз?яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вказано, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов?язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Під спором про право в окремому провадженні належить розуміти конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов?язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи: Дрогобицької міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Про наявність спору та інших спадкоємців, зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не зазначила у своїй заяві, в той же час, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що має місце спір про спадкові права спадкоємців за законом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заявила про свої права на спадщину у встановленому законом порядку, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки - ОСОБА_3 із ОСОБА_4 в період з 1992 року до 22 лютого 2024 року, після встановлення якого ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса за прийняттям спадщини, впливає на спадкові права ОСОБА_1 , що є підставою вважати, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існує спір про право, який підлягає вирішенню у позовному провадженні.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, не надав їм належної правової оцінки та прийшов до помилкових висновків про розгляд заяви ОСОБА_3 у окремому провадженні та задовольнив її, чим допустив порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду із залишенням заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України заявнику ОСОБА_3 належить роз`яснити , що вона має право звернутися до суду із позовом на загальних підставах.

На підставі встановленого колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскаржене рішення підлягає скасуванню, із залишенням заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908,40 грн.

Керуючись ст.ст.141, 255, 294, п.4 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 377, 381 -384, 388 -391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана її представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи: Дрогобицької міської ради Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що для вирішення спору вона має право подати позов на загальних підставах.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 908,40 грн. (дев`ятсот вісім грн. 40 коп.) судових сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.

Головуючий-______________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк