СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22623/23

пр. № 2/759/250/25

05 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у листопаді 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд: встановити факт батьківства ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису №2534 від 24.12.2002 року про народження ОСОБА_5 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинським районного управління юстиції у м. Києві, вказавши в графі батько « ОСОБА_3 , громадянин України»; встановити факт батьківства ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести зміни до актового запису №20147 від 29.07.2011 року про народження ОСОБА_6 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинським районного управління юстиції у м. Києві, вказавши в графі батько « ОСОБА_3 , громадянин України»; стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, з дня пред`явлення позову і досягнення дитиною 18 річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 року по 2012 рік. Так в період їхнього спільного проживання народилось двоє дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідач не погоджувався визнавати батьківство, хоча вважав себе батьком дітей, тому в актовому записі №2534 від 24.12.2002 та актовому записі №20147 від 29.07.2011 було записано відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері дитини, батьком був записаний - ОСОБА_8 . До 2023 року відносини у сторін були біль-менш дружні, відповідач до дітей ставився доброзичливо, відвідував школи, цікавивсь успішністю дітей, однак останнім часом відповідач віддалився від позивача та їх спільних дітей, а також не надає матеріальної допомоги на їх утримання.

31.01.2024 представником відповідача до суду надіслано відзив, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі, оскільки відповідач дійсно допомагав фінансово, цікавився життями дітей, брав участь у їх вихованні. Ніколи не підіймав перед відповідачем питання, щодо батьківства дітей, пропонував зареєструвати дітей, як спільних з зазначенням відповідача у свідоцтві про народження дітей, однак позивач відмовилась, задля оформлення державної допомоги. З березня 2022 року відповідач знаходитися в лавах ЗСУ, цей період відповідач став менше уваги приділяти дітям, але спілкування з дітьми не переривалось, також відповідач увесь цей час надавав фінансову допомогу сім`ї (а.с. 68-75 т. 1).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023 визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 47-48 т. 1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2023 відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 50-51 т. 1).

Ухвалою суду від 01.03.2024 по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 190-191 т. 1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2024 за клопотанням представника відповідача витребувано докази, шляхом звернення до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини через Міністерство юстиції України з судовим дорученням (а.с. 185-188 т. 1).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2025 провадження по справі поновлено (а.с. 249 т. 1).

Ухвалою суду від 05.06.2025 закрито провадження у частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на повнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-121 т. 2).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 122 т. 2).

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні підтримали заяву про визнання позову від 29.05.2025, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 114-117 т. 2).

Третя особа у судове засідання не з`явилася, 22.12.2023 надіслала до суду заяву про слухання справи у відсутність представника третьої особи (а.с. 56 т. 1).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що також підтверджується Витягом № з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 07.06.2017 (а.с. 15, 17-18 т. 1).

Відповідно до Витягу №6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 11.11.2016, та зазначено батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (а.с. 21-22).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 систематично надсилалися кошти на утримання дітей на рахунки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 77-138 т. 1, а.с. 37-81 т. 2).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 4 до ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосування ст. 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки у ході розгляду справи судом, відповідач ОСОБА_3 визнав, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дітьми, отже знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач є біологічним батьком дітей, а відтак позовні вимоги у частині визнання батьківства підлягають задоволенню.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

У даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Крім цього, судом роз`яснюється, шо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Також позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст.192 СК України.

Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

Аналізуючи зібрані по справі докази, з урахуванням визнання відповідачем позову, а також приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, з дня пред`явлення позову і досягнення дитиною 18 річного віку. Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

V. Розподіл судових витрат

судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення судовий збір сплачений позивачем за подання двох немайнових вимог у розмірі 2147 грн 20 коп.

Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, у такому разі судовий збір у розмірі по справі необхідно стягнути у дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 126-128, 129, 134, 135 СК України, ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення батьківства та стягнення аліментів задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису №2534 від 24.12.2002 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинським районного управління юстиції у м. Києві: зазначити у графі «Відомості про батька» - ОСОБА_3 , замість «Відомості про батька» - ОСОБА_8 та видати нове свідоцтво про народження, залишивши без змін прізвище, ім`я та по-батькові дитини « ОСОБА_5 ».

Визнати ОСОБА_3 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису №20147 від 29.07.2011 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинським районного управління юстиції у м. Києві: зазначити у графі «Відомості про батька» - ОСОБА_3 , замість «Відомості про батька» - ОСОБА_8 та видати нове свідоцтво про народження, залишивши без змін прізвище, ім`я та по-батькові дитини « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 17.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір по справі у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави, судовий збір, обов`язковий при розгляді справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 16.06.2025