Справа № 539/1895/25
Провадження № 2/539/944/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
сторони у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
15 100 (п`ятнадцять тисяч сто) гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу;
38 867 (тридцять вісім тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 40 копійок сума заборгованості за відсотками.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) та відповідачем 28 січня 2024 року було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 7523829, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг кошти у сумі 15 100,00 грн на строк 351 день та зобов`язувався повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування ними.
27 вересня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісним кредитором) та позивачем укладено Договір факторингу № 27092024 (далі договір факторингу), відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги за кредитним договором, серед іншого, до відповідача.
Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 ЦК України щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслав.
Заяви, клопотання учасників справи
В прохальній частині позовної заяви позивач просить розгляду справи без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 29 квітня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та постановив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; за клопотанням позивача витребував у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про отримання відповідачем кредитних коштів.
У судове засідання, призначене судом на 27 травня 2025 року, позивач та/або його представник не з`явилися, судове засідання відкладалося на 25 червня 2025 року.
Ухвалою від 25 червня 2025 року суд постановив провести заочний розгляд справи та проголосити рішення 30 червня 2025 року.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вимоги частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ІВДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» - є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацією фінансової установи № ФК-183 від 27 грудня 2007 року (а.с.30).
28 січня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор або товариство) та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №7523829 (далі кредитний договір)(а.с.5-13), відповідно до пункту 1.1 якого його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується відповідачі через веб-сайт або мобільний застосунок «CreditPlus», в порядку, передбаченому кредитним договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону відповідача, вказаний відповідачем при вході (в т.ч. через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідного паролю входу до особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus».
На умовах, встановлених кредитним договором, товариство надає відповідачу кредит, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором (пункт 1.2 кредитного договору).
Сума кредиту 15 100,00 грн (пункт 1.3 кредитного договору), строк кредитування 351 день (пункт 1.4 кредитного договору), денна процентна ставка 2,20% (пункт 1.7 кредитного договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить: за стандартною ставкою за весь строк кредитування - 131 702,20 грн (пункту 1.10.1 кредитного договору).
Кредит надається з 28 січня 2024 року (пункт 2.2 кредитного договору), а повертається 13 січня 2025 року (додаток до кредитного договору), повернення проводиться 13 платежами (за стандартною ставкою): 12 платежів по 8 969,40 грн та останній 13 платіж 24 069,40 грн (Паспорт споживчого кредитування (а.с.19) та додаток до кредитного договору (а.с.13, зворотна сторона).
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом його перерахування на поточний рахунок відповідача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 (пункт 2.1 кредитного договору).
Згідно з узгодженим сторонами графіком платежів (а.с.13, зворотна сторона) загальна вартість кредиту складає 131 253,73 грн, з яких: сума кредиту 15 100,00 грн, проценти за користування кредитом 116 153,73 грн.
Вказана у кредитному договорі інформація про наданий кредит відображена у Паспорті споживчого кредиту (далі Паспорт)(а.с.18-20).
Кредитні кошти 15 100,00 грн - були перераховані 28 січня 2024 року на рахунок відповідача, указаний у кредитному договорі, що підтверджується випискою АТ «ПРИВАТБАНК» за договором №б/н за період 28 січня до 02 лютого 2024 року, наданою АТ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду (а.с.55).
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ІВДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) - є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацією фінансової установи № ФК-870 від 28 лютого 2017 року (а.с.15).
27 вересня 2024 року між первісним кредитором (ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ІВДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та позивачем укладено Договір факторингу № 27092024 (договір факторингу) (а.с.21-23), відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до боржників, серед яких заборгованість за кредитом відповідача.
Відповідно до Акту прийому передачі (а.с.24) та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу (а.с.25) первісний кредитор передав позивачу право вимоги за кредитним договором у загальній сумі 53 967,40 грн, з якої: основний борг 15 100,00 грн, відсотки 38 867,40 грн (а.с.25).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором відповідно до умов договору факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитним договором, керуючись положеннями договору факторингу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону.
Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування).
Частиною п`ятою статті 8 Закону про споживче кредитування визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5 %;
протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, пункту 7-1 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит та договори, передбачені пунктами 1 і 5 частини другої статті 3 цього Закону, які відповідають встановленим у зазначеному пункті критеріям, а також пунктів 8-16 цього розділу, дія яких поширюється на всі договори про споживчий кредит та всі договори, передбачені частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за якими є або, станом на 24 лютого 2022 року, було майно, яке відповідає ознакам, визначеним пунктом 8 цього розділу (пункт 2 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ним та первісним кредитором кредитного договору в електронному вигляді, право вимоги за яким передано позивачу, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо виникнення у нього заборгованості за кредитними договорами не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до вимог кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти та був зобов`язаний їх повертати на умовах та у строк, передбачений договором. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
При цьому, суд звертає увагу, що як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого, у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав кредитний договір шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Юридична особа (первісний кредитор), яка укладала кредитний договір з відповідачем, є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.
Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Проаналізувавши зміст договору факторингу, а також те, що сторони договору факторингу є фінансовими установами, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України, статті 18 Закону про споживче кредитування була правомірно передана позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має підстави вимагати від відповідача їх виконання відповідно до умов договору факторингу, позовні вимоги є обґрунтованими.
При цьому, що стосується задоволення розміру позовних вимог в частині тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає таке.
Як було зазначено вище, відповідно до вимог пунктів 2 та 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування до договорів споживчого кредитування, які були укладені після набрання чинності змін Закону про споживче кредитування законодавчо передбачене обмеження щоденної процентної ставки:
протягом перших 120 днів не більше 2,5 % (тобто з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року включно)
протягом наступних 120 днів не більше 1,5 % (тобто з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року включно).
Крім того, відповідно до норм частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування з 20 серпня 2024 року денна процентна ставка не може перевищувати 1%.
Незважаючи на те, що позивач отримав від первісного кредитора право вимоги до відповідача як боржника за кредитним договором на суму 53 967,40 грн, з якої сума відсотків за кредитом складає 38 867,40 грн (з розрахунку денної процентної ставки за весь строк кредитування 2,20%), а визначена договором щоденна процентна ставка 2,20% не відповідає вказаним вище вимогам Закону про споживче кредитування, суд, керуючись Законом про споживче кредитування проводить власний розрахунок заборгованості (саме суми заборгованості за відсотками за кредитом) за користування кредитом, а саме:
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до умов кредитного договору відповідачу 28 січня 2024 року надано кредит у сумі 15 100,00 грн на строк 351 день із стандартною процентною ставкою 2,20% на день (пункт 1.7 кредитного договору). Дата повернення останньої суми кредиту 13 січня 2025 року.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із стягненням заборгованості, сума якої зазначена у витягу з Реєстру боржників на дату укладення договору факторингу, тобто 27 вересня 2024 року. Надалі заборгованість відповідача за кредитним договором позивачем не розраховувалася. Таким чином, суд проводить власний розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 28 січня 2024 року (надання кредиту) до 27 вересня 2024 року включно (дата укладення договору факторингу та передачі заборгованості відповідача позивачу).
Ураховуючи вказані вище вимоги пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування, денна процентна ставка за кредитом має становити:
З 28 січня 2024 року до 21 квітня 2024 року включно 85 днів денна процентна ставка може бути 2,20 % (як про це зазначено у кредитному договорі), а тому розмір процентів, який слід стягнути із відповідача за указаний період, становить:
15 100,00 грн (сума кредиту)*2,20% (денна процентна ставка)/100%* 85 днів (строк кредитування за ставкою 2,20%) = 28 237,00 грн (сума відсотків за кредитом за ставкою 2,20% за 85 днів кредитування);
З 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 включно 120 днів - денна процентна ставка може бути не більше 1,5 % (передбачено пунктом 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування), а тому розмір процентів, який слід стягнути із відповідача за указаний період, становить:
15 100,00 грн (сума кредиту)*1,5% (денна процентна ставка)/100%*120 днів (строк кредитування за ставкою 1,5%) = 27 180,00 грн (сума відсотків за кредитом за ставкою 1,5% за 120 днів кредитування);
З 20 серпня 2024 року до 27 вересня 2025 року включно (дата передачі заборгованості за договором факторингу) 40 днів денна процентна ставка може бути не більше 1% (відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування), а тому розмір процентів, який слід стягнути із відповідача за указаний період, становить:
15 100,00 грн (сума кредиту)*1,0% (денна процентна ставка)/100%*40 днів (строк кредитування за ставкою 1,0%) = 6 040,00 грн (сума відсотків за кредитом за ставкою 1,0% за 40 днів кредитування);
Таким чином, загальна сума заборгованості за відсотками за кредитним договором за власним розрахунком суду складає: 28 237,00 грн + 27 180,00 грн + 6 040,00 грн = 61 457,00 грн. З урахуванням тіла кредиту у сумі 15 100,00 грн загальна сума заборгованості складає 76 557,00 грн
Враховуючи, що позивач заявив позовну вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 53 967,40 грн, що є меншою, ніж розрахована судом, суд задовольняє в межах заявлених позовних вимог, а саме вимогу, заявлену позивачем 53 967,40 грн.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач не надавши своєї позиції щодо позову, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №104647 від 21 березня 2025 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 512, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
15 100 (п`ятнадцять тисяч сто) гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу;
38 867 (тридцять вісім тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 40 копійок сума заборгованості за відсотками.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Л.В.Рудалєва