Дата документу 25.06.2025Справа № 554/1192/25
Провадження № 2/554/2107/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Михайлової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Васюти А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останнього заборгованість за послугу з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 7463,84 грн, яка утворилася за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги послався на те, що відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії останній виконував неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави (найменування суду змінено на Шевченківський районний суд міста Полтави на підставі Закону України від 26.02.2025 року №4273-ІХ) від 04.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

З огляду на клопотання відповідача, ухвалою суду від 26.02.2025 року було здійснено перехід від розгляду цієї справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала суду була отримана відповідачем 20.03.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.32).

Однак, у встановлений процесуальний строк відповідач (в тому числі через свого представника) не подав відзиву на позовну заяву, не заявив жодних клопотань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим, беручи до уваги відсутність передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України обставин, за яких підготовче судове засідання може бути відкладене, ухвалою суду від 05.05.2025 року було закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Вже на стадії розгляду справи по суті, 07.05.2025 року від представника відповідача адвоката Плеханова І.О. надійшло клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та витребування доказів, а 09.05.2025 року відзив на позовну заяву.

У своєму клопотанні представник відповідача просить повернути справу на стадію підготовчого провадження, що обґрунтовує необхідністю витребування у позивача доказів, відповіді на адвокатські запити щодо яких отримані після закриття підготовчого провадження.

25.06.2025 року адвокат Плеханов І.О. надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, як представника ОСОБА_1 , та задовольнити подане ним клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та витребування доказів.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з наступного.

Стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч.2 ст.189 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості повернення під час судового розгляду по суті цивільної справи на стадію підготовчого провадження після її закриття.

Верховний Суд в постанові від 16.12.2021 року у справі № 910/7103/21 зазначив, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Отже, вбачається, що повернення зі стадії розгляду справи по суті до підготовчого провадження допускається виключно у виняткових випадках, а тому заявляючи відповідне клопотання заявник має навести вагомі обставини, які потребують процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

У поданих адвокатом матеріалах відсутні ознаки таких підстав. Слід зазначити, що отримання відповіді від позивача на адвокатський запит, якою адвокату було відмовлено в наданні детальної інформації щодо підстав та предмету позову, після закриття підготовчого провадження, а саме 06.05.2025 року, саме по собі не є підставою для поновлення стадії підготовчого провадження, оскільки наведені обставини не є вагомими (виключними, винятковими) і не є тією обставиною, яка б перешкоджала реалізації відповідачем права на доказування у визначений процесуальним законом строк. Як слідує з матеріалів справи, представник відповідача мав об`єктивну можливість вжити заходів щодо належного витребування доказів до закриття підготовчого провадження, проте таких дій не вчинив.

Таким чином, на переконання суду, мотиви представника відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження не можуть бути визнані судом вагомими (виключними) обставинами.

При цьому суд звертає увагу на те, що підготовче провадження у цій справі тривало з 26.02.2025 року по 05.05.2025 року. Підготовче судове засідання, яке призначалося на 02.04.2025 року, відкладено за клопотанням представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та відповідно відкладення судового засідання. У свою чергу, про відкладення підготовчого судового засідання, призначеного на 05.05.2025 року, ні відповідач ОСОБА_1 , ні його представник адвокат Плеханов І.О., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення, не клопотали.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 2 статті 43 ЦПК України чітко визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6).

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.ч.3, 4, 5 ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Ні відповідач, ні його представник на стадії підготовчого провадження про такі обставини суду не повідомляли. Жодних заяв чи клопотань про витребування доказів, неможливість надання певного доказу суду до закриття у справі підготовчого провадження від останніх не надходило.

Суд зазначає, що реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з-поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 222 ЦПК України визначено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

В зв`язку з викладеним, суд не знаходить підстав для повернення до стадії підготовчого провадження та витребування доказів.

Щодо поданого адвокатом Плехановим І.О. відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Ухвала суду від 26.02.2025 року, якою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, була вручена ОСОБА_1 20.03.2025 року, отже, останнім днем на подання відзиву було 04.04.2025 року.

Разом із тим, відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, адвокатом Плехановим І.О. було сформовано, підписано та подано до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» лише 09.05.2025 року, тобто поза межами встановленого судом процесуального строку для його подання та на стадії розгляду справи по суті.

Водночас представником відповідача у відзиві не ставиться питання про поновлення (продовження) строку для подання відзиву і не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність поважних причин пропуску цього строку.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач не був позбавлений можливості у строк, встановлений ухвалою суду від 26.02.2025 року, подати відзив позовну заяву або заяву (клопотання) про продовження/поновлення такого строку, однак таких звернень до суду не надходило.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Частина 8 статті 178 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 поданий його представником адвокатом Плехановим І. О. після спливу встановленого судом процесуального строку, без клопотання про його поновлення (продовження), а також уже після завершення підготовчого провадження на стадії розгляду справи по суті, то на підставі частини 2 статті 126 ЦПК України він не може бути прийнятий судом та підлягає залишенню без розгляду.

Отже, справа вирішується судом за наявними матеріалами.

Представник позивача до суду не з`явився, від юрисконсульта юридичної служби Лєбєдєвої Х. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що оплат згідно позовних вимог підприємства відповідачем не проводилось. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Плеханов І.О. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу та довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету в системі «Електронний суд» відповідно.

Право надати відзив на позовну заяву відповідач у встановлений судом строк не реалізував та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтею 223 ЦПК України, не встановлено.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем по наданню послуг з теплопостачання регулюються Житловим кодексом України та Індивідуальним договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно з ч.1, п.п.3, 4 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги із постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Відповідно до п.6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Також, відповідно до п.1 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункти 1 та 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Вищевикладені положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням випадків, встановлених законом, та у порядку встановленому законом). За таких обставин прийняття оферти (пропозиції) виконавця послуг може бути у вигляді мовчання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2019 року у справі № 646/834/17 (провадження № 61-33084сво18).

Судом встановлено, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а факт відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15,у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі №176/456/17(провадження №61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №14-280цс18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17 (провадження № 14-448цс19), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 922/4239/16 (провадження № 12-102гс19).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем (відповідачами) врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг.

Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст таких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua.

Згідно із пунктом 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі.

Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які:

- введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 року № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;

- введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 року № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року;

- введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 року № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго».

Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://te.pl.ua/tariff/tarifi-dlya-potreb-naselenny/;

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182 - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку.

Відповідно до пункту 32 зазначеного Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісячно у фіксованому розмірі. У разі застосування двоставкового тарифу умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісячно протягом року.

Підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого постачання теплової енергії в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів. Розмір плати за надані послуги становить: за послуги постачання теплової енергії: умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу 1248,25 грн/Гкал (протягом опалювального періоду); умовно-постійна частина плати 551,68 грн (щомісячно протягом року); плата за абонентське обслуговування - 29,38 грн.

З наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 403982163 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.5).

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання відповідач належним чином не виконував, в зв`язку з чим за період з 01.12.2021 року по 01.01.2025 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 6696,78 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-7).

Жодних доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку відмовлявся від наданих позивачем послуг, як і доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем не надано.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконував, а саме не вносив платежі за послугу з теплопостачання в повному розмірі, у зв`язку з чим за період з 01.12.2021 року по 01.01.2025 року за ним утворилася заборгованість в сумі 6696,78 грн, за період з 21.01.2024 року по 01.01.2025 року нараховано індекс інфляції в сумі 616,01 грн та 3 % річних у сумі 151,05 грн, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі у виді судового збору в сумі 3028 грн.

Керуючись ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.ст.162 ЖК України, ст.ст.12, 81, 223, 229, 247, 263-265, 268, 280, 289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 року по 01.01.2025 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 7463,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати у справі у вигляді судового збору у сумі 3028 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місце знаходження: 36008, м. Полтава, вул. Польська, 2А, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя І.М. Михайлова