Справа № 639/3713/25
Провадження: 4-с/639/10/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Новобаварський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря Чубенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршава Ірини Яківни, стягувач ОСОБА_2 ,

30 травня 2025 року до Новобаварського районного суду м. Харкова звернулася зі скаргою ОСОБА_1 в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у неповідомленні боржника про відкриття виконавчого провадження та ненадання відповідей на заяви від 31.01.2025 та від 15.04.2025. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 16.08.2024 про відкриття виконавчого провадження №75824436.
В обґрунтування скарги посилається на те, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.07.2024 у справі № 639/2820/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 350 000 грн.
Вказане судове рішення 10.07.2024 добровільно виконано боржницею ОСОБА_1 , тобто до набрання ним законної сили, про що свідчить відповідна розписка Зайчикова CO..
Проте, як значно згодом дізналася боржниця, стягувач, Дії якого боржниця розцінює як недобросовісні, 05.08.2024 отримав у Жовтневому районному суді м. Харкова відповідний виконавчий лист, який скерував до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у n .Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання.
Головним державним виконавцем відділу ДВС Аршава І.Я. відкрито виконавче провадження №75824436 щодо примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.08.2024 №639/2820/24. Разом з тим у порушення вимог ст.ст.26, 28 Закону про виконавче провадження" не вжито заходів щодо належного повідомлення боржниці про відкриття виконавчого провадження.
Про відкриття виконавчого провадження боржниця дізналася лише після блокування її банківського рахунку та стягнення з нього грошових коштів, у зв`язку з чим 31.01.2025 та 15.04.2025 зверталася до відділу ДВС із заявами про закриття виконавчого провадження №75824436. Проте протягом розумних строків жодної відповіді боржницею не отримано, результати розгляду її заяв невідомі. Разом з тим, як зазначено вище, боржниця оскаржувану постанову Державного виконавця від 16.08.2024 про відкриття виконавчого провадження №75824436 не отримувала, як і не отримувала жодних документів у виконавчому провадженні, у тому числі і відповідей на подані нею заяви, у зв`язку з чим бездіяльність державного виконавця триває. Неналежне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження є достатньою підставою для скасування постанови.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 02 червня 2025 року прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду на 10-30 год.10 червня 2025 року.
В призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, 09.06.2025 подала заяву про розгляд справи у ії відсутність , просила задовольнити скаргу в поному обсязі. До заяви додала копію рішення суду, оригінал договору позики від 02.03.2019, оригінал розписки ОСОБА_2 про повне виконання рішення суду, копію заяви від 31.01.2015 року, адресовану до виконавчої служби з доказом направлення, ориганал заяви від 15.04.2025 про повернення виконавчого збору.
Головний державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршава І.Я. в судове засідання не з`явилася, не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила, клопотань про відкладання справи до суду не надходило.
10 червня 2025 року стягувач ОСОБА_2 подав заяву, в якій зазначив, щойого представником була подана заява про відкриття виконавчого провадження про яку він дізнався вже після повернення коштів ОСОБА_1 про що ним особисто була складена розписка ще до відкриття виконавчого провадження. Будь яких інших відовостей та позиції щодо розгляду справи у його відсутність не зазначено. До заяви додано оригінал постанови про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа.
На пдставі відсутності пояснень державного виконавця, обставин виконавчого провадження, судо зроблено запит про надання ідентифікатору для повного доступу до інформації про виконавче провадження та відкладено судове засіданні на 23.06.2025 року на 15-30 год.
13 червня на виконання запиту суду представником Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відповідну інформацію.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 639/2820/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.07.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 02.03.2019 року у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп..

Як зазначено вище, оригінал договору позики від. 02.03.2019 та розписка позичальника від 10 липня 2024 року про повне виконання договору додані боржником та долученні до справи (а.с.21,22)

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, стягувачем ОСОБА_2 подано до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву від 15.08.2024 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/2820/24. Як вбачається заява складена та підписана стягувачем особисто, що спростовує доводи ОСОБА_2 , що ця заява була подана його представником.

Головним державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Слащовою М.М. винесено постанову 16.08.2024 про відкриття виконавчого провадження №75824436 з виконання: виконавчий лист № 639/2820/24 виданий 05.08.2024. Зобов`язано боржника, протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 35000 гривня (UAH). Згідно супровідного листа, копія постанови надіслана сторонам виконавчого провадження. При цьому скан копій рекомендованого повідомлення про вручення автоматизована система не містить.

Цією ж датою винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Також державним виконавцем здійснювались заходи щодо примусового виконання, зокрема накладено арешт на кошти боржника.

03.02.2025 року Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстрована заява боржника ОСОБА_1 від 31.01.2025 з повідомленям, що 29.01.2025 вона дізналась про зняття з ії рахунку коштів в сумі 267 961,46 грн. за виконавчим провадженням. Просила повернути стягнуті кошти, оскільки заборгованість нею була повернута стягувачу ще до набрання рішенням суду законної сили, до заяви додані копії доказів на підтвердження викладених обставин у заяві.

Даних щодо розгляду ії заяви від 31.01.2025 автоматизована система не містить.

Щодо доводів скаржниці нерозгляду ії заяви від 15.04.2025 року, суд зазначає, що автоматизована система не мість вхідного документа заяви боржника від 15.04.2025 року. При цьому до заяви про розгляд скарги без ії участі додано оригінал цієї заяви. Квітанці поштового відправлення не надано, в порвнянні із копією заяви від 31.01.2025, тому доводи в цій частині необгрунтовані (а.с.22а,23,24)

16.04.2025 Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстрована заява стягувача ОСОБА_2 від 14.04.2024 відповідно до якої просив закрити виконавче провадження та повернути виконавчий лист у звязку з помилковою заявою про відкриття провадження. Боржник розрахувався ще до відкриття виконавчого проваддження в повному обсязі.

Головним державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршавою Іриною Яківною винесено постанову від 25.04.2025 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Постанову про стягнення виконавчого збору виділити в окреме провадження. Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, визначені Законом України Про виконавче провадження.

В постанові зазначено, що до відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 106674.12 гривня (UAH); сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 24332.58 гривня (UAH).

Як зазначено вище, стягувачем надані до суду оригінал зазначеної постанови та оригінал виконавчого листа № 639/2820/24 виданий 05.08.2024, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова (а.с.28,29)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст.. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,2,3,4 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Приписами ч.1 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

В постанові від 24.02.2021 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 3 756/9582/14-ц зазначив, що порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Частиною 1,2,3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання

Враховуючи, що державним виконацем не надано доказів надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та автоматизована система не містить цих даних, та доказів щодо розгляду заяви боржника від 31.01.2025 щодо повернення коштів, доводи скарги щодо неправомірності бездіяльності щодо неповідомлення про відкриття провадження та нерозгляд поданої заяви є обгрунтованими.

При цьому слід зазначити, що в силу ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В даному випадку належним захистом та поновлення порушених прав боржника є визнання судом бездіяльності неправомірною та зобов`язати державного виконавця надіслати боржнику належним чином копію постанови про відкриття провадження та розглянути заяву боржника.

В постанові від 22 травня 2024 року у справі № 712/11457/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду за наслідком розгляду справи за скаргою на бездіяльність державного виконавця, зробив висновок, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави вимог, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Таким чином, суд не може вийти за межі заявлених вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет заявлених вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Частиною 4 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як встановлено, постановою головного державного виконавця Аршава І.Я. виконавчий документ повернути стягувачу за його заявою, що є формою завершення виконавчого провадження, що унеможливлює вчинення виконавчих дій. Постанова винесена 25 квітня 2025 року, до звернення до суду зі скаргою 30 травня 2025 року. Вимоги про скасування постанови про повернення виконавчого листа стягувачу скарга не містить.

Фактично в своїх заявах до виконавчої служби скаржниця ставить витання про повернення грошових коштів- виконавчого збору та стягнутої заборгованості.

Частиною 1,2,4,5,6 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Суд зазначає. що доводи скаржниці щодо недобросовісності стягувача підтвердженні доказами та встановленими обставинами, а саме отримавши в добровільному порядку від боржника суму боргу , останній подав заяву про примусове виконання рішення суду, після часткового звернення стягнення на грошові кошти боржника подав заяву про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа. Зазначені дії також призвели до стягненння виконавчого збору з боржника.

Як встановлено, з боржника стягнуто за виконавчим листом 243 325, 88 грн., залишок 106674,12 гривня, також частково стягнуто виконавчий збір в розмірі 24332.58 гривня та інші витрати виконавчого провадження в сумі 303, 00 грн.

У статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною сьомою наведеної статті у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №551/1099/21, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Аналогічно визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню, є підставою для повернення відповідних коштів.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 має право звернутися до суду зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з метою відновлення виконавчого провадження.

Також має право звернутися до суду в порядку ст. 432 ЦПК України, з урахуванням вимог ст. 183 цього Кодексу. із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з метою повернення стягнутого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулось повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його корить безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

З урахуванням цих вимог, боржник має право на стягнення зі стягувача безпідставно одержаних коштів, за відсутністю добровільного повернення.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 260, 432. 447-453 ЦПК України, ст. ст. 1, 5, 10, 13, 15, 18, 19, 26, 28, 36, 37, 40, 41 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршава Ірини Яківни, стягувач ОСОБА_2 - відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею..

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повтний текст скарги складено 23.06.2025.

Суддя С.О. Рубіжний