Справа № 539/1869/25
Провадження № 2/539/927/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
учасники справи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 квітня 2023 року між відповідачем та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») було укладено Договір про надання фінансового кредиту (далі кредитний договір 18.04.2023) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 3 500,00 грн строком на 25 днів з процентною ставкою 2,5% на день, та зобов`язувався його повернути, сплативши відповідні відсотки.
Крім того, 27 квітня 2023 року між ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачкою було укладено Договір про надання фінансового кредиту (далі кредитний договір 27.04.2023) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000,00 грн строком на 25 днів з процентною ставкою 2,5% на день, та зобов`язувався його повернути, сплативши відповідні відсотки.
Відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором 27.04.2023
07 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», а 29 листопада 2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕТ УКРАЇНА» (стара назва позивача) було укладено відповідні договори факторингу, відповідно до яких на підставі Актів приймання-передавання Реєстру боржників було передано право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором 18.04.2023 та кредитним договором 27.04.2023 (разом кредитні договори) відповідача.
Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та низкою фінансових установ, у тому числі позивачем, договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 ЦК України щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслав.
Заяви, клопотання учасників справи
Позивач в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу без участі позивача та його представника, також не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27 травня 2025 року.
Судове засідання відкладалося 25 червня 2025 року у зв`язку із неявкою учасників справи.
Ухвалою від 25 червня 2025 року суд постановив провести заочний розгляд справи та проголосити рішення 30 червня 2025 року.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вимоги частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилося.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «СВЕА ФІНАНС» або позивач) - є юридичною особою, основним видом діяльності якої є: 64.99 надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення, що підтверджується з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.87)
Попередня назва позивача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ФІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», що підтверджується рішенням його єдиного учасника від 25 березня 2024 року № 1 (а.с.77).
Кредитні кошти у сумі 3 500,00 грн були перераховані відповідачу на його платіжну картку клієнта НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні рішення» від 18.03.2025 (а.с.23).
11 травня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено Додаткову угоду до кредитного договору 18.04.2023, відповідно до якої дата повернення кредиту 20 травня 2023 року, сума заборгованості, яку слід повернути 5 600,00 грн (а.с.12).
Кредитні кошти у сумі 5 000,00 грн були перераховані відповідачу на його платіжну картку клієнта НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні рішення» від 18.03.2025 (а.с.57).
03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (первісний кредитор) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») було вкладено Договір факторингу №30072023 (а.с.58-60), відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» право вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких визначений у Реєстрі боржників, в тому числі заборгованість відповідача за кредитним договором 18.04.2023 у сумі 8 312,50 грн (а.с.28) та за кредитним договором 27.04.2023 у сумі 12 000,00 грн (а.с.62).
29 листопада 2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем було укладено Договір факторингу № 01.02-79/23 (а.с.29-38, а.с.63-72), відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступив позивачу право вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких визначений у Реєстрі боржників, в тому числі заборгованість відповідача за кредитним договором 18.04.2023 у сумі 11 550 грн (а.с.42) та за кредитним договором 27.04.2023 у сумі 18 000,00 грн (а.с.76).
Згідно з розрахунком позивача заборгованості за кредитним договором 18.04.2023 заборгованість відповідача за період з 18 квітня 2023 року до 18 березня 2025 року складає 11 550,00 грн, з яких: 3 500, грн тіло кредиту, 8 050,00 грн відсотки за користування кредитом (а.с.18-22).
Згідно з розрахунком позивача заборгованості за кредитним договором 27.04.2023 заборгованість відповідача за період з 27 квітня 2023 року до 18 березня 2025 року складає 18 000,00 грн, з яких: 5 000, грн тіло кредиту, 13 000,00 грн відсотки за користування кредитом (а.с.52-56).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеними ним кредитними договорами відповідно до умов договорів факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитними договорами, керуючись положеннями договору факторингу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (часина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити частково з огляду на таке.
Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
По-перше, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеним ним електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, в електронному вигляді кредитних договорів, а тому, з урахуванням умов договорів факторингу, заборгованість слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач своєї позиції щодо заявлених позовних вимог не висловив, від нього до суду не надійшло жодних процесуальних документів.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із первісним кредитором кредитні договори шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагають умови кредитних договорів і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
Позивач є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво, а тому суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за вказаними вище кредитними договорами відповідно до вимог статей 514 та 516 ЦК України була правомірно передана за договорами факторингу позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, позивач має підстави вимагати від відповідача їх виконання відповідно до умов договорів факторингу, позовні вимоги є обґрунтованими.
По-друге, суд звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2023 року у справі № 753/6745/17, установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 128 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
Матеріалами справи підтверджується, що за умовами кредитного договору 18.04.2023 з урахуванням додаткової угоди, відповідач має сплатити в останній день кредитування: тіло кредиту 3 500,00 грн та відсотки за користування ним - 2 100,00 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором 18.04.2023 складає 5 600,00 грн.
За кредитом 27.04.2023 - тіло кредиту 5 000,00 грн та відсотки за користування ним - 2 500,00 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором 27.04.2023 складає 7 500,00 грн.
Як було зазначено вище та вбачається із наданих позивачем розрахунків заборгованості, від первісного кредитора до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (03 липня 2023 року), а в подальшому - позивачу (29 листопада 2023 року) була передана заборгованість відповідача за кредитним договором 18.04.2023 - у сумі 11 550 грн та за кредитним договором 27.04.2023 - у сумі 18 000,00 грн.
Тобто, як вбачається із суми заборгованості за кредитними договорами та періодом її нарахування (станом на 18 березня 2025 року) нарахування відсотків за кредитними договорами проводилося поза строками кредитування.
Враховуючи, що нарахування процентів поза межами строку кредитування не допускається, а інших розрахунків, ніж зазначені вище, до матеріалів справи сторонами не надано, суд дійшов висновку, що слід стягнути саме суму, узгоджену первісним кредитором та відповідачем під час підписання кредитних договорів в межах строку кредитування, а саме:
за кредитним договором 18.04.2023 з урахуванням додаткової угоди: загальна сума заборгованості 5 600,00 грн, з яких: 3 500,00 грн тіло кредиту; 2 100,00 грн відсотки за користування кредитом;
за кредитним договором 27.04.2023: загальна сума заборгованості - 7 500,00 грн, з яких: 5 000,00 грн тіло кредиту, 2 500,00 грн відсотки за користування кредитом.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, надавши оцінку всім аргументам позивача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №209 від 08 квітня 2025 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, судовий збір стягується із відповідача пропорційно сумі задоволених вимог 1 073,85 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 512, 514, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», 03126, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок №6, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва