Справа №:755/6716/24
Провадження №: 2/755/5504/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Бєльченко М.В.,

провівши в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики.

Згідно заявлених вимог позивач просила суд визнати договір позики, який укладений 20 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - недійсним.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

19 серпня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву.

27 листопада 2024 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про зміну підстав позову.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 27 листопада 2024 року призначено в даній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року ухвалу Дніпровського районного суд міста Києва від 27 листопада 2024 року залишено без змін.

19 травня 2025 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відмову від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи та про відмову від позову.

В той же день Дніпровським районним судом міста Києва на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надіслано листа про повернення матеріалів цивільної справи без виконання судової почеркознавчої експертизи.

04 червня 2025 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто до суду матеріали цивільної справи без виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року поновлено провадження у справі.

Учасники справи в підготовче засідання не з`явились. Представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи без участі сторін та їх представників.

Суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом п.1 ч. 2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно положень п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За змістом заяви ОСОБА_1 про відмову від позову, позивач бажає реалізувати своє право на відмову від позову та обізнана з процесуальними наслідками відмови від позову, подання цієї заяви відповідає її волі, просить прийняти відмову від позову.

Враховуючи, що відмова від позову є безумовним правом позивача, заява підписана та подана до суду позивачем, яка за змістом заяви усвідомлює правові наслідки відмови від позову, підстав для не прийняття відмови від позову не встановлено і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін та інших осіб, суд приходить до висновку про можливість прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до змісту ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладені вище вимоги чинного законодавства України та ту обставину, що позивач відмовилась від позову до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн (1 211,20/2).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 200, 206, 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 605,60 грн, який сплачено на підставі квитанції ID: 3598-2534-1306-6297 від 08 квітня 2024 року на рахунок №UA0026005, код одержувача 37993783, одержувач ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: