КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5492/25
Провадження № 2/947/1737/25
УХВАЛА

17.06.2025

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Міністерство оборони України про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Шахновського Олексія Олександровичазвернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей, а саме просить встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначив, що 28 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис від 28 квітня 2007 року № 212.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року по справі № 947/7526/23 (провадження № 2/947/1725/23) визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року по справі № 947/980/23 (провадження № 2/947/1160/23) розірвано шлюб між сторонами.

Після розлучення діти проживають з батьком.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Х4-128267-ф/о діти проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу відповідач залишила сім`ю та відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Судовим наказом від 17 вересня 2024 року № 947/29057/24, виданим Київським районним судом м. Одеси стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2024 року.

Але у зв`язку з відсутністю доходу ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дітей.

ОСОБА_2 фактично самоусунулась від утримання та виховання дітей, але епізодично спілкується та відвідує доньок.

Позивач повністю самостійно утримує та виховує дітей, оплачує відвідування дітьми додаткових занять, купує речі та їжу, а також додаткові товари, необхідні для розвитку дітей, відвідує лікарів, що підтверджується доданими до позову доказами.

Таким чином, позивач самостійно виховує та утримує дітей, що дає йому право на отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дітей, реєстрації місця проживання дитини, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини, отримання відстрочки від мобілізації.

Оскільки факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції.

Позивач вказує, що мати дітей не працює, не має доходу та відповідно не має можливості матеріально їх утримувати.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 25.02.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей.Розгляд справи призначити в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

10.04.2025 року від представника Міністерства оборони України Дідух Степана Петровича надійшли письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

24.04.2025 року від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення третьої особи, разом із якими надав довідку про доходи ОСОБА_1 , видану Приватним підприємством «Кирол» про те, що він займає посаду менеджера із зовнішньоекономічної діяльності та за період з квітня 2024 року по березень 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 191780,80 грн.

В підготовчому засіданні 13.05.2025 року судом протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 17.06.2025 року позивач та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки не відомі.

В судове засідання 17.06.2025 року відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, проте 20.03.2025 року надіслала заяву, відповідно до якої визнала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розгляд справи провести за її відсутності.

В судове засідання 17.06.2025 року представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування не з`явилася, проте 16.06.2025 року надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання 17.06.2025 року представники ІНФОРМАЦІЯ_7 ; Міністерства оборони України не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки не відомі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про закриття провадження щодо вимог про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року по справі № 947/980/23 (провадження № 2/947/1160/23) розірвано шлюб між сторонами.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року по справі № 947/7526/23 (провадження № 2/947/1725/23) визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Х4-128267-ф/о діти проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу відповідач залишила сім`ю та відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Судовим наказом від 17 вересня 2024 року № 947/29057/24, виданим Київським районним судом м. Одеси стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2024 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 20.03.2025 року вона визнала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Частиною першою ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у вище зазначеній постанові, слідує, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Тобто, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних прав.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини,незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно із частиною 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 СК України, а їх права щодо виховання дитини закріплені у ст. 151 СК України.

Так, за приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За положеннями ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Стаття 157 СК України визначає порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини.

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:

1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;

2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Закон не передбачає обов`язку підтверджувати факт відсутності участі батьків у вихованні дитини або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні шляхом встановлення юридичного факту в судовому порядку. Натомість, такий факт може бути підтверджений за рішенням суду в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється, тобто вона може бути позбавлена батьківських прав щодо дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Позивач в позовній заяві зазначив, що діти проживають разом з ним та знаходиться на його утриманні та самостійному вихованні.

Відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечила, що не бере участі в вихованні дітей, що свідчить про відсутність між сторонами спору щодо участі матері у вихованні дітей, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за відсутності предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Керуючись п.2 ч.1 ст.255, ст.ст.258, 259,260 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Міністерство оборони України про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. С. Петренко