П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року місто Київ

справа № 753/963/24

провадження №22-ц/824/1508/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 2 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Маркєлової В.М.,

у справі за позовом ТОВ`Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста"звернулось до суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути солідарно з боржників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь 3% річних від суми заборгованості за кредитним договором № 0010/08/00-N від 20.03.2008, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 , установленої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2012 у справі № 2-3043/12, за період з 08.12.2020 по 23.02.2023 - у розмірі 4 639,35 доларів США, що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 170 635,29 грн, 20 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, а також судовий збір у розмірі 4 186,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2 травня 2024 року задоволені позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохілл свеста" 3% річних від суми заборгованості за кредитним договором № 0010/08/00-N від 20.03.2008, укладеним між Акціонерним комерційним банком "Форум" та ОСОБА_1 , установленої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2012 у справі № 2-3043/12, за період з 08.12.2020 по 23.02.2023 - у розмірі 4 639,35 доларів США, що за курсом НБУ на дату подання позову складає 170 635,29 грн., 9 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, а також судовий збір у розмірі 4 186 грн., разом - 183 821,29 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що виконавчі провадження де вона є боржником перед ПАТ «Банк «Форум» є завершені. Тому станом на 26 березня 2019 року її заборгованість належала до безнадійної заборгованості та мала бути виключена з активів кредитора.

Зазначає, що строк обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості, а також 3% річних на суму невиконаного грошового зобов`язання починається з моменту укладання договору про відступлення права вимоги.

У своїх письмових поясненнях на апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс веста" заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 20.03.2008 між позичальником ОСОБА_1 та АКБ «Форум» укладено кредитний договір № 0010/08/00-N, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 121 000,00 доларів США зі сплатою 12.5 % річних.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12.04.2012 у справі № 2-3043/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» 127 416,44 доларів США заборгованості за кредитним договором № 0010/08/00-N від 20.03.2008.

Станом на дату подачі позову це рішення суду залишається невиконаним, що не заперечується та що не спростовано відповідачами.

26.03.2019 між ПАТ «Банк «Форум» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено Договір відступлення права вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк «Форум» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0010/08/00-N та Договором поруки № б/н від 20.03.2008.

Отже, позивач є новим кредитором за Договором кредиту № 0010/08/00-N від 20.03.2008.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що зобов`язання з повернення зафіксованої судовим рішенням суми заборгованості за кредитним договором відповідачка (як боржник за кредитним договором) перед позивачем (як новим кредитором за кредитним договором) станом на час звернення позивача до суду з цим позовом не виконала, борг у розмірі 127 416,44 доларів США у неї продовжує існувати.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає висновки суду першої інстанції правильними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, наявність судових актів про стягнення заборгованості, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18.

Таким чином, з ухваленням 12 квітня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва рішення у справі № 2-3043/12, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до повного фактичного виконання зобов`язання боржником.

При цьому, для правовідносин, які виникли між сторонами судове рішення у справі № 2-3043/12 має преюдиційне значення (стаття 82 ЦПК України)

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 травня 2019 року у справ №572/1507/16-ц обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

За обставинами цієї справи відповідач не спростував розрахунок 3% річних, наданий позивачем, не подав доказів на підтвердження виконання рішення у справі № 2-3043/12.

За змістом позовних вимог, позивачем нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 127416,44 доларів США, яка стягнута з відповідача за рішенням суду у справі № 2-3043/12 та не погашена ОСОБА_1 (докази зворотного відсутні) за період з 8 грудня 2020 року по 23 лютого 2023 року - у розмірі 4 639,35 доларів США, що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 170 635,29 грн.

Оскільки станом на момент подачі позову заборгованість відповідачем не була погашена/зменшена, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних за вказаний вище період, що передбачено ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що виконавчі провадження завершені, а заборгованість відповідача станом на 26.03.2019 за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12.04.2012 у справі № 2-3043/12 належала до безнадійної заборгованості і відповідно мала бути виключена з активів кредитора, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки: по-перше, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що кредитор визнав заборгованість ОСОБА_1 безнадійною, по-друге, право вимоги до відповідача за кредитним договором набуло ТОВ «ФК «Інвестхіллс Веста» і таке право чинне, по0третє в даному випадку має значення факт наявності заборгованості, а не факт відкритого виконавчого провадження. Тим більше, відповідачем не доведено, що виконавче провадження завершено у зв`язку з виконанням відповідачем рішення суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині того, що початком перебігу позовної давності щодо стягнення заборгованості та 3% річних на суму невиконаного грошового зобов`язання є укладення позивачем договору про відступлення права вимоги, тобто 26.03.2019, то і в цій частині доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 8 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц зазначила: «Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову».

У цій справі позивач звернувся до суду з позовом у січні 2024 року і просив з урахуванням продовжених строків, визначених ст.257 ЦК України, стягнути 3% річних за період з 08.12.2020 по 23.02.2022 (п.13 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України).

Таким чином відсутні підстави для застосування позовної давності до вимог позивача в цілому або до будь-якої їх частини.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, підстави для його скасування відсутні..

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 2 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус