БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/6226/17 провадження № 4-с/361/38/25
У Х В А Л А

«30» червня 2025 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі судді Василишина В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Василишина Валерія Олександровича у цивільній справі № 361/6226/17 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність та дії державного виконавця, учасники справи: ОСОБА_2 , Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Броварського району Київської області,

в с т а н о в и в:

У провадження суду надійшла вищевказана скарга на неправомірну бездіяльність та дії державного виконавця.

20 червня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді Василишина В.О., яку мотивувала тим, що у червні 2025 року випадково натрапила на публікацію ОСОБА_3 «Суддівська (без) відповідальність. Узагальнення практики розгляду ВРП скарг на суддів, які звільняли п`яних водіїв від покарання», що опублікована на офіційному сайті DEJURE. У вказаній публікації ОСОБА_4 стверджував, що: «Порушення з боку суддів при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП є масовим явищем та поширеним по усій Україні. Щороку 50 000 водіїв, щодо яких складено протоколи про керування автомобілем у стані сп`яніння, уникають покарання і велика кількість таких випадків є результатом порушень з боку суддів про що свідчить значна кількість дисциплінарних скарг» (https://dejure.foundation/suddicvska-bezvidpovidalnist/).

Враховуючи залученість ОСОБА_3 до діяльності Вищої ради правосуддя, заявниця вказує, що схильна довіряти вказаній думці, а тому вирішила звернутися до Броварського міськрайонного суду Київської області із запитом про отримання публічної інформації, щоб перевірити, які рішення у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті

130 КУпАП постановляв судді Василишин В.О.

Після отримання відповіді їй стало відомо про величезну кількість рішень, у яких суддя ОСОБА_5 звільнив від адміністративної відповідальності осіб, які вчинили правопорушення, що має високу суспільну небезпечність.

Так, листом від 16 червня 2025 року підтверджується, що суддя Василишин В.О. у 2020 році повернув 17 протоколів на доопрацювання, закрив 5 справ у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, 6 справ закрив у зв`язку із закінченням строку притягнення до відповідальності.

У 2021 році 8 протоколів повернуто для належного оформлення, 10 справ закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, 24 справи закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

У 2022 році 11 протоколів повернуто для належного оформлення, 21 справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У 2023 році 2 протоколи повернуто для належного оформлення, 35 справ закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У 2024 році 1 справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

При цьому адміністративне правопорушення, визначене статтею 130 КУпАП, за своїм складом є формальним, а диспозиція зазначеної статті не містить вказівок на настання шкідливих наслідків протиправного діяння, фізичної шкоди, яка могла бути завдана об`єкту посягання, тобто відповідальність настає лише за сам факт вчинення діяння. Відсутність шкідливих наслідків для охоронюваних законом прав та інтересів не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

У рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Заявниця вказує на очевидність того, що суддя Василишин В.О. звільнив від відповідальності осіб у значній кількості справ, що може свідчити про те, що ухвалені суддею рішення не містять належного обґрунтування застосування приписів пункту 1 статті 247 КУпАП, що, як наслідок, не узгоджується з поняттям справедливого судового розгляду.

Така поведінка судді під час розгляду наведених судових справ істотно підриває авторитет правосуддя та суспільну довіру до суду, оскільки відображається на головних елементах здатності судді виконувати довірену йому як судді роботу щодо здійснення правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно й сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді.

Відсутність негативних наслідків для охоронюваних законом прав та інтересів не впливає на наявність формального складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, тому постанова суду, якою особу звільнено від встановленої законом відповідальності, має містити переконливі аргументи, які свідчили б про дотримання судом вимог «справедливого балансу» під час розгляду справи.

Щоб судове рішення вважалося належно мотивованим, недостатньо просто процитувати закон та перерахувати докази, надані сторонами. Важливо навести ті висновки, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти настільки вагомі й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого рішення, щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення спору навіть ту сторону, яка в цьому спорі програла.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу, що терміну «спір» має даватися матеріальне визначення, а не формальне (рішення у справі «Ван Гейсегем проти Бельгії» від

21 січня 1999 року). Задля відповідності духу Європейської конвенції з прав людини вимагається, щоб це слово не тлумачилося надто технічно і щоб воно мало змістовне, а не формальне значення. Вмотивованість як одна з основних ознак законності судового рішення повинна бути присутня в усіх рішеннях незалежно від їх виду та форми судочинства.

З огляду на викладене, у заявника існують обґрунтовані побоювання, що суддя

Василишин В.О. при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП несумлінно поставився до виконання своїх обов`язків, а саме: не передбачив, що невмотивоване звільнення особи від встановленої КУпАП відповідальності не сприятиме реалізації завдань, визначених КУпАП; не навів належних, співвідносних мотивів застосування приписів пункту 1 статті 247 КУпАП за наявності прямої заборони, визначеної цим Кодексом, у зв`язку із чим у заявника зникла довіра до вказаного складу суду.

Особливе занепокоєння викликає ситуація з розглядом сімейних справ суддею Василишиним В.О. При цьому за наданими статистичними показниками не можливо оцінити наскільки у рішенні дотримано принципу найкращих інтересів дитини.

Перевіривши заяву про відвід та її доводи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно зі статтею 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

З огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість при розгляді даної справи, що є підставами для відводу, визначеними статтею 36 ЦПК України.

Вирішення питання про відвід головуючого судді Василишина В.О. слід передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому статті 33 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Василишина Валерія Олександровича у цивільній справі № 361/6226/17 (провадження № 4-с/361/38/25) за її скаргою на неправомірну бездіяльність та дії державного виконавця - визнати необґрунтованою.

Передати заяву про відвід судді Василишина Валерія Олександровича від розгляду справи

№ 361/6226/17 (провадження №4-с/361/38/25) для її вирішення в іншому складі суду відповідно до вимог частини третьої статті 40 та частини першої статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Василишин