Справа № 393/225/25
пров. 2-о/393/33/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Подліпенця Є.О.,

секретаря судових засідань Гладир К.С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи:

- Кам`янецька селищна рада Кропивницький район Кіровоградська область,

- ОСОБА_2 ,

представники учасників справи:

представник заінтересованої особи за довіреністю ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кам`янець, цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Кам`янецька селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому ОСОБА_1 договору купівлі продажу від 30.07.1975 року житлового будинку в АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом за реєстровим №18 Новгородківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в книзі реєстрації №11, запис №1770 на ім`я ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що 30.07.1975 року він купив житловий будинок в АДРЕСА_1 , який був посвідчений державним нотаріусом за реєстровим №18 Новгородківської державної нотаріальної контори та зареєстрований в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в книзі реєстрації №11, запис №1770. У вказаному договорі купівлі продажу та реєстрації його по батькові записано помилково « ОСОБА_4 ». Відповідно до його паспорту, свідоцтва про його народження його по батькові « ОСОБА_5 ». Для оформлення договору дарування йому необхідно встановити, що договір купівлі продажу житлового будинку належить йому. 08.11.2024 року в.о. державного нотаріуса Новгородківської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову йому у вчиненні нотаріальної дії посвідчення договору дарування житлового будинку в АДРЕСА_1 , так як є розбіжності в написанні його по батькові в договорі купівлі продажу та паспортом дарувальника, а тому неможливо встановити йому факт належності житлового будинку. З цих підстав він позбавлений можливості розпорядитись належним йому на праві власності майном. Зазначене стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Крім цього, ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2025р. за ініціативою суду залучено до участі у розгляді даної цивільної справи в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 під час розгляду справи заяву по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Також вказав, що вказаний договір купівлі продажу житлового будинку в АДРЕСА_1 , був посвідчений державним нотаріусом за реєстровим №18 Новгородківської державної нотаріальної контори та зареєстрований в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в книзі реєстрації №11, запис №1770 на прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_1 », яке на час оформлення відповідало його старому паспорту, який діяв до видачі 29.08.1997 року нового паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , у якому його прізвище, ім`я та батькові було переведено українською мовою вже як « ОСОБА_1 ». Тобто, державними органами під час посвідчення та реєстрації договору купівлі продажу помилки зроблено не було, а тому державним нотаріусом і було йому відмовлено в посвідченні договору дарування, так як не можливо встановити факт належності йому житлового будинку, у зв`язку з розбіжністю в написанні його по батькові. Копії старого паспорту, де він вказаний по батькові як « ОСОБА_4 » в нього не збереглося. У зв`язку із перекладом його прізвища, ім`я та по батькові з російської на українську мову у 1997 році, на даний час виникла невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом: договором купівлі-продажу будинку.

Проте, в останнє судове засідання заявник не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду 23.06.2025 року письмову заяву, в якій заяву підтримав, наполягав на її задоволенні, а також просив розгляд справи закінчити у його відсутність.

Представник заінтересованої особи - Кам`янецької селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте надав до суду 22.05.2025 року клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, на підставі вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є дочкою заявника. Їй відомо, що її батько дійсно у 1975 році купив будинок в АДРЕСА_1 , проживав там, та вказаний будинок належить йому, а прізвище, ім`я та по батькові її батька на час купівлі будинку було ОСОБА_1 , проте згодом після заміни паспорту він став ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 , яка є сусідкою заявника підтвердила, що заявник проживав в АДРЕСА_1 . Більше ніяких відомостей щодо покупки ним вказаного будинку та інших відомостей вона повідомити не може.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд завершив розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся заявника та заінтересованих осіб.

Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, розглянувши письмові заяви заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25.03.2025р. повторно, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 заявник ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого повторно 26.03.2025р. між заявником ОСОБА_1 на ОСОБА_8 , 18.05.1984 року шлюб розірвано, про що складено відповідний актовий запис №15 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого повторно 26.03.2025 року заявник ОСОБА_1 28.06.1984 року зареєстрував шлюб гр. ОСОБА_9 , про що складено відповідний актовий запис №28 (а. с. 11).

Згідно копії рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2013 року ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що трудова книжка від 24.01.1974 року належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

29.08.1997 року Новгородківським РВ УМВС України в Кіровоградській області заявнику видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 у якому його прізвище, ім`я та по батькові зазначено українською мовою як « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-5).

Відповідно до довідки виданої 27.08.2024р. №03-27/1695/1 селищним голою Новгородківської селищної ради проте, шо згідно земельнокадастрової книги №2 та запису в даній книзі №1613 селище Новгородка, під житловим будинком рахуються у користуванні земельні ділянки, орієнтовною площею 0,4000 га, а тому числі: 0,1500 га - малоповерхова забудова для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,2500 га ріллі для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту АДРЕСА_1 . Вищевказані земельні ділянки приватизовані не були (а.с. 13).

В ході розгляду справи встановлено, що заявник, користуючись паспортом, де його по батькові вказано як « ОСОБА_4 » уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку в АДРЕСА_1 , який був посвідчений державним нотаріусом за реєстровим №18 Новгородківської державної нотаріальної контори та зареєстрований в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в книзі реєстрації №11, запис №1770 на прізвище « ОСОБА_1 », яке на час оформлення відповідало паспорту, що діяв до видачі 29.08.1997р. Новгородківським РВ УМВС України в Кіровоградській області заявнику нового паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , у якому прізвище заявника зазначено українською мовою як « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-9).

У зв`язку із неправильним перекладом по батькові заявника з російської на українську мову у 1997 році, на даний час виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника та правовстановлюючим документом: договором купівлі-продажу будинку.

Таким чином встановлено, що у договорі купівлі продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» вказано по батькові заявника « ОСОБА_4 » відповідно до паспорту, яким він користувався на час укладення договору, втім у подальшому в зв`язку з невірним перекладом по батькові заявника, його паспорт було змінено, та видано на ім`я « ОСОБА_1 », що наразі є перешкодою у розпорядженні прав заявника.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №130/02-31 від 08.11.2024р. в.о. державного нотаріуса Новгородківської державної нотаріальної контори Узлова-Айзіме С.Ю. встановила, що для оформлення договору дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дарувальником ОСОБА_1 було надано паспорт НОМЕР_1 , виданий Новгородківським РВ УМВС України в Кіровоградській області 29.08.1997 року, картку платника податків, де прізвище, ім`я, по батькові вказано « ОСОБА_1 », а в договорі купівлі-продажу, посвідченого Новгородківською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 30.07.1975 року за р. №18 та зареєстрованого «Кіровоградським ОО БТІ», реєстрова книга №11, запис №1770, покупцем вказано « ОСОБА_1 », а тому не можливо встановити факт належності житлового будинку дарувальнику та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. У зв`язку з вищевикладеним, нотаріусом було відмовлено заявнику у посвідченні вищевказаного договору дарування житлового будинку (а.с. 14).

Таким чином встановлено, що у договорі купівлі продажу житлового будинку по батькові заявника не збігається з його по батькові в паспорті, який йому було видано пізніше, а відтак наявні підстави для встановлення юридичного факту: факту належності вказаного договору заявнику, з метою усунення перешкод у розпорядженні своїх прав, що підтверджується матеріалами справи у їх сукупності.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбач еними цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Заявник звернувся із заявою до суду у порядку окремого провадження про встановлення належності йому правовстановлюючого документу, оскільки зазначене в ньому його по батькові не збігається із вказаним по батькові у його паспорті громадянина України.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються глава 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У відповідності з положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту.

За загальним правилом позасудовий спосіб виправлення помилок відбувається шляхом звернення до органу, що видав документ. Такий орган може виправити помилку лише у тому разі, якщо в документах на підставі яких він видавався, даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав документ (у разі виявлення орфографічних або технічних помилок).

Проте, як встановлено в судовому засіданні допущена у договорі купівлі-продажу помилка у написанні по батькові заявника є очевидною опискою, яка виникла саме в результаті невірного перекладу його анкетних даних з російської на українську мову, а не з вини органу, який видав такий документ.

Наведені вище факти свідчать про належність заявнику ОСОБА_1 договору купівлі продажу житлового будинку від 30.07.1975 року розташованого в АДРЕСА_1 , проте у позасудовому порядку встановити дані обставини та виправити по батькові заявника в договорі купівлі-продажу є не можливим, що створює для заявника перешкоди в подальшому розпоряджатись своїми правами як власника домоволодіння.

Факт встановлення означеного вище факту має для заявника юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація права, а іншого порядку встановлення даного факту немає, а відтак суд приходить до висновку про захист права заявника і задоволення його заяви.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст.13, 263, 265, 267, 268, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Кам`янецька селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі продажу від 30.07.1975 року житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого нотаріусом Новгородківської державної нотаріальної контори Коноплевою І.В. за реєстром №18 та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №11, запис №1770.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення направити учасникам справи.

Суддя Є.О. Подліпенець