КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/1386/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10858/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Горбенко Н.О., у справі за скаргою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 на дії та рішення (повідомлення) головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук Катерини Віталіївни, -

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною скаргою, в якій просила: дії головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В. визнати протиправними; постанову головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В. про відкладення проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 визнати неправомірною та скасувати (а.с. 1- 5).

На обґрунтування скарги зазначала, що 04.03.2025 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 було винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, з посиланням на ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав того, що Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скеровано до Солом`янського районного суду м. Києва подання про розшук боржниці.

Однак, вважала, що дії та рішення державного виконавця щодо відкладення проведення виконавчих дій не ґрунтуються на законі та не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання за № 8032- місце проживання ОСОБА_2 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Інша будь-яка відома адреса проживання та перебування ОСОБА_2 відсутня. Будь-яких підтверджуючих документів, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном з дитиною, зокрема перебування на консульському обліку боржником не надано.

Саме для таких випадків і були передбачені приписи ч. 2 ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Вважала, що скерування головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В. подання про здійснення розшуку боржниці ОСОБА_2 до Солом`янського районного суду м. Києва не є підставою та обставинами для відкладення проведення виконавчих дій в силу положень ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Будь-яких клопотань про хворобу, відрядження, стихійне лихо від сторін виконавчого провадження відрядження до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надходило.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2022 № 264) обов`язковому взяттю на облік підлягають: діти які виїхали за межі України в супроводі одного з батьків (без наявності згоди другого з батьків), або у супроводі баби, діда, брата, сестри, брата, мачухи, вітчима чи інших осіб, яких уповноважив лише один із батьків дитини.

Таким чином, боржник ОСОБА_2 не надала підтверджуючих доказів у відповідності до вказаних Правил, зокрема довідку про тимчасове перебування на консульському обліку за кордоном.

Вказувала, що належним способом усунення відповідних порушень та поновлення прав стягувача є зобов`язання виконавця провести виконавчі дії та вжити заходів примусового виконання відповідного судового рішення (а.с. 1-5).

31.03.2025 року на адресу суду надійшли заперечення від ОСОБА_2 на скаргу, у яких боржник вказала, що винесення постанови про відкладення проведення виконавчих дій є правом державного виконавця та в межах його повноважень і обумовлюється наданою йому законом дискрецією у прийнятті рішень, виходячи з фактичних обставин, що встановлені у кожному конкретному випадку при здійсненні примусових виконавчих дій.

Змістом скарги та її матеріалами не доведено, що користуючись наділеними повноваженнями та правами, державний виконавець діяв з недотриманням законодавства та поза межами наданих йому повноважень і без врахування інтересів в першу чергу малолітньої дитини. Оскільки, згідно з частиною першою статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Боржник вважала, що постанова про відкладення проведення виконавчих дій винесена з дотриманням встановленого законом порядку, а тому вона не може бути скасована судом. Просила скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В. залишити без задоволення (а.с. 52-56).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року скаргу ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 на дії та рішення (повідомлення) головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В.- залишено без задоволення (а.с. 111-114).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу (а.с. 118-123).

Посилалась на те, що судом першої інстанції не обґрунтовано, які саме обставини передували відкладенню проведення виконавчих дій, оскільки від учасників не надходили клопотання про відкладення проведення виконавчих дій.

Твердження судді, що скерування подання відносно боржника дійсно перешкоджала проведенню виконавчих дій за місцем вчинення виконавчих дій та є підставою для відкладення проведення виконавчих дій є неаргументованими, оскільки подання не було розглянуто, ухвали відповідної судом не було прийнято та не скеровано для виконання до органів поліції, такі заходи працівниками поліції не проводилися та обліками розшуку ОСОБА_2 не перебувала.

Звертала увагу, що розшук боржника здійснюється у виконавчому провадженні щодо відібрання дитини, однак державним виконавцем вказана норма закону була проігнорована.

Відтак, суддею з порушенням норм матеріального права здійснено розгляд скарги та не взято до уваги обставини, викладені в ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 119-123).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, оскаржувану ухвалу залишити без змін (а.с. 160-164).

У судовому засіданні головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, причини неявки не повідомили про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Апелянт ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 19 червня 2025 року була повідомлена 12 травня 2025 року до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення про що у справі є докази. ОСОБА_2 про розгляд справи апеляційним судом 19 червня 2025 року була повідомлена 12 травня 2025 року до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (а.с. 136-139).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 у цивільній справі № 759/1386/19 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради та визначено участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 у спосіб побачень кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 11:00 годин суботи до 19 години 30 хвилин неділі, за місцем проживання матері дитини.

25.10.2021 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист з примусового виконання судового рішення у справі № 759/1386/19 щодо визначення участі ОСОБА_1 у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб побачень кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 11:00 год. суботи до 19:30 год. неділі, за місцем проживання матері дитини.

22.01.2025 року головний державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стужук К.В. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з поданням про розшук боржника ОСОБА_2

27.01.2025 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стужук К.В. винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 05.02.2025 року, у зв`язку з направленням до Солом`янського районного суду м. Києва подання про розшук боржника ОСОБА_2

12.02.2025 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стужук К.В. винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 21.02.2025 року, у зв`язку з направленням до Солом`янського районного суду м. Києва подання про розшук боржника ОСОБА_2

21.02.2025 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стужук К.В. винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 03.03.2025 року, у зв`язку з направленням до Солом`янського районного суду м. Києва подання про розшук боржника ОСОБА_2

04.03.2025 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стужук К.В. винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 13.03.2025 року, у зв`язку з направленням до Солом`янського районного суду м. Києва подання про розшук боржника ОСОБА_2

13.03.2025 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стужук К.В. винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій до вирішення по суті справи, у зв`язку з надходженням ухвали Святошинського районного суду м. Києва №759/1386/19 від 03.03.2025 року, рішення набрало законної сили 03.03.2025 року, про зупинення виконання за виконавчим документом - виконавчим листом, виданим 25.10.2021 року Святошинський районним судом м. Києва за рішенням від 16.06.2021 року у цивільній справі №759/1386/19 про визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 до розгляду судом заяви боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею129-1 Конституції України закріплено обов`язковість судових рішень до виконання на всій території України. Крім того, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства передбачених п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, передбачений ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Пунктом 7 розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, визначено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону, відповідно до якої за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Згідно з приписами статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

З аналізу наведених положень вбачається, що винесення постанови про відкладення проведення виконавчих дій є правом державного виконавця.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 910/6104/21 викладений правовий висновок щодо застосування статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», який відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд має врахувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин:«8.37.Відповідно до положень статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову. 8.38. Аналіз положень наведеної норми дає підстави дійти висновку, що: по-перше, застосування цієї норми пов`язане з наявністю певних обставин та умов; по-друге, установлення та оцінювання таких обставин належить до повноважень державного виконавця і, які суд касаційної інстанції не може перебирати на себе».

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні скарги, правильно виходив з того, що скаржник не довела суду належними та допустимими доказами того, що користуючись наділеними повноваженнями та правами, державний виконавець діяв з недотриманням законодавства та поза межами наданих йому повноважень і без врахування інтересів, в першу чергу, малолітньої дитини.

Разом з тим, така обставина, як звернення державного виконавця з поданням про розшук боржника дійсно перешкоджала проведенню виконавчих дій за місцем вчинення виконавчих дій та є підставою для відкладення проведення виконавчих дій.

Постанова про відкладення проведення виконавчих дій винесена з дотриманням встановленого законом порядку.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що оскаржена постанова від 17.01.2025 року про відкладення проведення виконавчих дій до 26.01.2025 року вичерпала свою дію фактом її виконання.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки обставин, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, а відтак, відхиляються як необґрунтовані.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 20 червня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов