Справа № 490/2351/21
н/п 2-др/490/5/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

26 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.

при секретарі Горбань М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діють: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В :

09.04.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява від адвоката Бартошука В.О., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі №490/2351/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діють: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно отриманих коштів, яким стягнути з позивача на користь відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн.

В обґрунтування заяви адвокатом зазначено, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.05.2025 року позов ОСОБА_2 , згідно п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, залишено без розгляду. На думку адвоката Бартошука В.О. позов залишено без розгляду з процесуальних підстав, пов`язаних з поведінкою позивача, а саме його недобросовісною процесуальною поведінкою тож гонорар, який сплачено відповідачами слід стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вирішуючи вимоги заяви адвоката Бартошука В.О. про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з позивача на користь відповідачів витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Позивач у березні 2021 року звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із означеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 262 944,00 грн та судовий збір у розмірі 2 629,44 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.09.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі.

Однак ухвалою суду від 01.04.2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діють: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно отриманих коштів залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

09.04.2025 року адвокат Бартошука В.О., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_3 , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнутиення з позивача на користь відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи заявленого клопотання, дійшов наступних висновків.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2025 року позов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діють: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно отриманих коштів залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У відповідності до ч. 6ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Вказаною нормою (ч. 9 ст. 141 ЦПК України) визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов.

ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Сам по собі факт залишення позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Жодних доказів, які б вказували на необґрунтованість дій позивача ОСОБА_2 , представником відповідача не надано.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписи ч. 5 ст. 142 ЦПК України в даному випадку є спеціальними, і регулюють право відповідача отримати компенсацію витрат, понесених внаслідок доведеного зловживання, допущеного позивачем. Загальні норми, що регулюють розподіл судових витрат при залишенні позову без розгляду (ч. 3 ст. 257 ЦПК України), в даному випадку є похідними, і підлягають застосуванню при доведенні в установленому порядку такого факту зловживання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Посилання представника відповідача на недобросовісну процесуальну поведінку ОСОБА_2 у зв`язку з чим, на думку представника відповідача позов залишено без розгляду, як на підставу для компенсації судових витрат відповідачів, пов`язаних з розглядом справи є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви адвоката Бартошука В.О., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_3 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із позивача в на користь відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,142, 257 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діють: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 30 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Шолох